УХВАЛА

26.01.2022Справа № 910/15982/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За заявою Державної судової адміністрації України
про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання
за позовом Приватного підприємства «ДУБЕКСПО» (01004, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 5, корпус Б)
до за участю проДержавної казначейської служби України (01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ БАСТІОННА, будинок 6) Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача 1. Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, місто Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19); 2. Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ ТЕРЕЩЕНКІВСЬКА, будинок 11-А) стягнення пені у розмірі 4 307 грн. 81 коп.

Представники:

від Позивача: не з`явились;

від Відповідача: не з`явились;

від Третіх осіб: не з`явились;

від ДСА: не з`явились;

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство «ДУБЕКСПО» (далі - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі - «Відповідач») про стягнення пені у розмірі 4 307 грн. 81 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі №910/15982/20, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 року, позов Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" пеню у розмірі 3 769 грн. 34 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державної казначейської служби України в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 839 грн. 25 коп.

01.06.2021 року на виконання вищевказаного рішення суду було видано накази.

14.01.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Державної судової адміністрації України надійшла Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання по справі №910/15982/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 року розгляд заяви Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання по справі №910/15982/20 призначено на 26.01.2022 року.

В судове засідання 26 січня 2022 року представники учасників судового процесу не з`явилися, про поважні причини неявки Суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта».

Таким чином, Суд приходить до висновку, що учасники судового процесу про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши заяву Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання по справі №910/15982/20, приходить до висновку, що вказана Заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 338 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч.2 ст. ст. 329 Господарського процесуального кодексу України).

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Відновлення пропущеного процесуального строку означає, що суд дає дозвіл особі вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущений.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року у справі №910/15982/20, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 року, позов Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" пеню у розмірі 3 769 грн. 34 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державної казначейської служби України в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 839 грн. 25 коп.

01.06.2021 року на виконання вищевказаного рішення суду було видано накази.

Отже, виконавчий документ (наказ суду) в частині стягнення з Державної казначейської служби України (01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ БАСТІОННА, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 37567646) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп., виданий 01.06.2021 року у справі №910/15982/20, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили, тобто по 05.08.2021 р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наказ №910/15982/20 від 01.06.2021 року був отриманий уповноваженою особою Державної судової адміністрації України 30.12.2021 року, що підтверджується супровідною карткою документу.

Таким чином, стягувач був позбавлений можливості пред`явити наказ від 01.06.2021 року по справі №910/10982/20 для примусового виконання в межах встановленого строку пред`явлення до примусового виконання з об`єктивних причин, що не залежали від Державної судової адміністрації України.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 року по справі №910/15982/20 пропущений заявником з поважних причин.

При цьому, Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147-VIII виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Доказів повного добровільного виконання боржником рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року по справі №910/15982/20 матеріали справи не містять.

Суд також враховує, що відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної чинності, оскільки це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, Суд приходить до висновку, що заява Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання по справі №910/15982/20 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання по справі №910/15982/20 - задовольнити.

2. Поновити строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 року по справі № 910/15682/20, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 року, яке набрало законної сили 05 травня 2021 року, по 26.04.2022 року.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата підписання та складання повного тексту ухвали: 31 січня 2022 року.

Суддя О.В. Чинчин