ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" січня 2022 р. Справа № 924/966/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл"

про стягнення 74621 грн. збитків

(третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "СК "Євроінс Україна")

представники учасників справи: не з`явилися (явка не визнавалась обов`язковою).

У судовому засіданні 17.01.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ України" звернулось до суду із позовом до спільного підприємства "Рудтранс-Інтернешнл", відповідно до якого просить стягнути з відповідача 74621 грн. збитків.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 17.09.2018р. між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ПІІ «Амік Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 251.994151823.0086., предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном АЗС 23-01, за адресою Хмельницька обл., Хмельницький|р-н., с/рт Ружичанська, автодорога Житомир-Чернівці-Тереблече 191 км + 110м справа.

Як зазначено, відповідно до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. В подальшому, як стверджує позивач, 25.06.2019 р. на а/д Н03 191 км, стався страховий випадок, а саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Вольво», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з напівпричіпом цистерною, державний номерний знак « НОМЕР_2 » здійснив стоянку на АЗС ПІІ АМІК Україна, залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на зливний резервуар АЗС, який отримав пошкодження.

Крім того, як вказує позивач, відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2019р. по справі № 686/18247/19, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, посилаючись на положення ст. 979 Цивільного кодексу України позивач зазначив, що з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт.

На підставі вищезазначеного страхового акту ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 74621 грн.

Разом з тим, посилаючись на положення ст. 993, п.1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач зауважив, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Вольво», державний номерний знак « НОМЕР_1 » є спільне підприємство «Рудтранс -Інтернешнл».

Таким чином, як вважає позивач, в розумінні ст.ст. 993, 1166, 1187 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки у розмірі 74621 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

У засіданні 22.12.2021 року судом, враховуючи зміст наведеного в позовній заяві клопотання позивача про витребування доказів, зміст наявних матеріалів справи, відповідно до ст.ст. 80,81 ГПК України постановлено ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання позивача з огляду на його невідповідність вимогам ч.2 ст. 81 ГПК України, про що повідомлено позивача ухвалою від 29.12.2021р.

Незважаючи на те, що відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (ухвали у справі було надіслано за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), відзив на позов не подав, позовні вимоги не оспорив, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, враховуючи при цьому зміст положень ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

17.09.2018р. між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ПІІ «Амік Україна» було укладено договір добровільного страхування майна № 251.994151823.0086, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном АЗС 23-01, за адресою Хмельницька обл., Хмельницький|р-н., с/рт Ружичанська, автодорога Житомир-Чернівці-Тереблече 191 км + 110м справа.

Згідно із п. 2.9.3. договору виплата страхового відшкодування проводиться лише після встановлення факту страхового випадку. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі об`єктивно необхідні документи, в тому числі і від відповідних компетентних органів, які підтверджують наявність страхового інтересу, настання, причини та розмір збитку. Невиконання страхувальником цих вимог дає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування в частині збитку, яка не підтверджена зазначеними документами.

Як передбачено п. 2.12.2. договору страховик зобов`язаний, зокрема: при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми або відмовити у виплаті страхового відшкодування в порядку, передбаченому цим договором.

В свою чергу страхувальник має право, зокрема: у разі настання страхового випадку отримати страхове відшкодування у відповідності до умов договору (п. 2.12.3.).

15.07.2019р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області винесено постанову по справі № 686/18247/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого постановлено: ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом у постанові 25.06.2019р., приблизно об 11 год. 43 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Вольво", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом цистерною, д.н.з. НОМЕР_2 , на а/д Н03 191 км., в порушення вимог п. 15.12 Правил дорожнього руху України, здійснив стоянку на АЗС ПІІ АМІК Україна, залишивши транспортний засіб не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на зливний резервуар АЗС, який отримав пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 224564, складеного 25.06.2019р. о 14 год. 33 хв. вбачається, що транспортний засіб VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , НОМЕР_4 /причіп цистерна належить спільному підприємству «Рудтранс -Інтернешнл», однак, зазначено, що ОСОБА_1 є водієм підприємства «Рудпол».

Відповідно до платіжного доручення № 4431 від 11.06.2020р. приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перераховано на користь ПІІ «Амік Україна» 74621 грн. відшкодування згідно договору 251.994151823.0086 від 13.09.2018р.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого начальником РЕП ДАІ Хмельницьким МРЕВ 02.03.2000р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка VOLVO FH 12, модель - вантажний, колір - червоний, двигун № НОМЕР_5 , шасі (рама) № НОМЕР_6 , кузов № сідловий тягач - Е, тип ТЗ - 3500/6500, НОМЕР_7, власник СП «Рудтранс-Інтернешнл».

В матеріалах справи також наявні копії: заяви про настання збитку від 27.06.2019р., схеми місця ДТП; рахунку № 96 від 18.02.2020р., рахунку № 209 від 30.03.2020р.; платіжних доручень № 141328649 від 02.04.2020р., № 141328649 від 02.04.2020р., акту надання послуг № 192 від 30.03.2020р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Як передбачено ч.1 ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Аналогічне визначення договору страхування наведене в ст. 979 Цивільного кодексу України.

Статтею 355 ГК України визначено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, Законом України «Про страхування», іншими законодавчими актами.

Статтею 988 ЦК України та ст. 20 Закону «Про страхування» визначені обов`язки страховика.

При цьому, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналогічний обов`язок передбачений п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону «Про страхування» визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено судом, 15.07.2019р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області винесено постанову по справі № 686/18247/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як встановлено судом у постанові 25.06.2019р., приблизно об 11 год. 43 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Вольво", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом цистерною, д.н.з. НОМЕР_2 , на а/д Н03 191 км., в порушення вимог п. 15.12 Правил дорожнього руху України, здійснив стоянку на АЗС ПІІ АМІК Україна, залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль здійснив наїзд на зливний резервуар АЗС, який отримав пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Таким чином, судом було встановлено, що шкода була завдана внаслідок дій ОСОБА_1 водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 224564, складеного 25.06.2019р. о 14 год. 33 хв. вбачається, що транспортний засіб VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , НОМЕР_4 /причіп цистерна належить спільному підприємству «Рудтранс -Інтернешнл», проте, зазначено, що ОСОБА_1 є водієм підприємства «Рудпол». При цьому, у матеріалах справи відсутні належні докази, що ОСОБА_1 на час вчинення ним передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення перебував у трудових відносинах зі спільним підприємством «Рудтранс-Інтернешнл».

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги вищевказані положення закону (у тому числі, ст.ст. 1187, ст. 1172 ЦК України), зважаючи на зміст матеріалів справи та встановлених судом фактів, оскільки матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що ОСОБА_1 на час вчинення ним передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення перебував у трудових відносинах зі спільним підприємством «Рудтранс-Інтернешнл», судом констатується, що незалежно від змісту інших доводів позивача, у задоволенні позову слід відмовити з огляду на його необгрунтованість.

При цьому судом взято до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, тому в позові слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 31.01.2022р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.01.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим: 1 - до справи , 2 - позивачу (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40); представник позивача Капля Юлія Сергіївна - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3 - відповідачу (31362, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Розсоша), 4 - третій особі ( 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102)