ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"08" лютого 2022 р. Справа № 903/209/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бучинська Г.Б.

судді Філіпова Т.Л.

судді Олексюк Г.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 (повний текст складено 27 вересня 2021 року, суддя Кравчук А.М.)

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Державне підприємство "Старовижівське лісове господарство"

2. Кабінет Міністрів України

до відповідача 1: Ковельської районної державної адміністрації

до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Старовижівська селищна рада, смт. Стара Вижва, Ковельський р-н.

про визнання незаконними та скасування розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації, усунення перешкод у здійсненні права розпорядження земельною ділянкою площею 9,5984 га шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26 грудня 2013 року №318 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району" в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989. Визнано незаконним та скасовано пункт 461 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної державної адміністрації від 26 жовтня 2016 року №351 "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26 грудня 2013 року №318". Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні Волинською обласною державною адміністрацією права розпорядження земельною ділянкою площею 9,5984 га, кадастровий номер :02:000:9989 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні Волинською обласною державною адміністрацією права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 грудня 2016 року, індексний номер 32731903, яким проведено державну реєстрацію за Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області прав власності: державна на земельну ділянку площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме права власності - державна на земельну ділянку площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнано незаконним та скасовано пункт 131 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 жовтня 2019 року №3-1956/15-19-СГ від 23 жовтня 2019 року "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" щодо передачі земельної ділянки площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 у комунальну власність Старовижівської селищної ради. Присуджено до стягнення з Ковельської районної державної адміністрації на користь Волинської обласної прокуратури 5 675 грн. 00 коп. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору. Присуджено до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури 5 675 грн. 00 коп. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Одночасно скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що у зв`язку з відсутністю кошторису та плану асигнувань у строки, що встановлені ГПК України для подання апеляційної скарги, а також запровадженням карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, останній вважає, що є всі достатні підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2022 року залишено без руху апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21. Запропоновано скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України. Роз`яснено скаржнику про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

На виконання вимог ухвали суду від 21 січня 2022 року, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області надіслало до суду клопотання, в якому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на ті самі обставини, що були викладені ним у клопотанні, поданому вперше до апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Право на апеляційне оскарження закріплено у статті 254 ГПК України і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 258 ГПК України, строки подання скарги - статтею 256 цього Кодексу.

Статтею 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина друга).

Положеннями статті 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 6 статті 260 ГПК України).

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3 статті 260 ГПК України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (частина 4 статті 260 ГПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 258 ГПК України щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 258 ГПК України (стаття 174 ГПК України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини 1 статті 261 ГПК України).

На переконання суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, зокрема й не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для його поновлення, слід застосовувати наслідки, передбачені у статті 261 ГПК України.

Приписи пункту 4 частини 1 статті 261 ГПК України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Наявність передбаченої статтями 174, 258 ГПК України підстави для повернення скарги, а саме неусунення її окремих недоліків щодо форми та змісту (не пов`язаних з недотриманням процесуального строку) після залишення скарги без руху, поряд з відсутністю передумов для поновлення строку, не виключає відмову у відкритті провадження за такою скаргою саме з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 261 ГПК України.

Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів судочинства.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, усунення певних недоліків скарги, не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, як от надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19.

Як встановлено апеляційним судом та вказано самим апелянтом в апеляційній скарзі, повний текст оскаржуваного рішення суду отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 11 жовтня 2021 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію в управлінні №9-2415/0/65-21.

З матеріалів справи, що розглядається, вбачається, що апеляційна скарга подана 31 грудня 2021 року, тобто із значним пропущенням встановленого 20-денного строку на апеляційне оскарження. До скарги не було додано доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України.

У справі містяться клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких скаржник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на відсутність кошторису та плану асигнувань для сплати судового збору, а також запровадження карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, що стало причиною подання апеляційної скарги поза межами строку, що визначений ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на те, що з моменту отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення минув значний проміжок часу, дійшов висновку, що скаржник мав достатньо часу для сплати судового збору, однак останнім не надано жодних доказів, які підтверджували б неможливість оплати судового збору в установлений ГПК України строк та поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги. Тому ухвалою від 21 січня 2022 року суд апеляційної інстанції надав скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги у спосіб надання доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України, а також обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження.

Апелянтом до суду подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, з тих самих підстав, яким суд вже надавав оцінку у своїй ухвалі від 21 січня 2022 року. залишаючи апеляційну скаргу без руху, визнаючи їх необгрунтованими для поновлення строку для апеляційного оскарження. При цьому, до клопотання скаржником не було додано доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України.

Надаючи оцінку клопотанню скаржника про поновлення строку апеляційного оскарження, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні та як наслідок відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі № 903/209/21.

Колегія суддів вказує, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "...підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто виходячи з принципу "належного урядування" державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок інших осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19.

Посилання скаржника, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, на те, що у зв`язку із запровадженням карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, останній не зміг подати апеляційну скаргу в строк, встановлений ГПК України, безпідставні, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. В свою чергу, під час карантину працівники скаржника виконували свою роботу дистанційно. Виконання дистанційної роботи не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. При дистанційній роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. Законодавство дає право працівнику самостійно обирати місце для виконання роботи та не містить особливих вимог до нього.

Крім того, колегією суддів враховуються висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №903/64/21.

Безпідставними є посилання апелянта на пункт 4 розділу X "Прикінцеві та Перехідні Положення" ГПК України, якими передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Так, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України N 731-IX від 18 червня 2020 року. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України N 731-IX від 18 червня 2020 року. Вказаний Закон набув чинності 17 липня 2020 року.

Відповідачем не надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку, які не дозволяли останньому подати апеляційну скаргу в строк без невиправданих зволікань, і суд апеляційної інстанції надав йому достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України та обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження.

Однак скаржником у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги таких причин (інших ніж ті, що суд визнав неповажними) не наведено.

При цьому, скаржник на надав суду доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України. Додані апелянтом до апеляційної скарги роздруківки з сайту про направлення апеляційної скарги іншим учасникам у справі засобами електронного зв`язку не є належними доказами такого направлення в розумінні статті 259 ГПК України. Окрім того, такі докази надані скаржником в копіях, не завірених належними чином, що є порушенням статті 91 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, оскільки Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, крім того, що не усунуто недоліки апеляційної скарги щодо надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 з наведенням підстав для поновлення такого строку (інших ніж ті, що суд визнав неповажними), то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Водночас заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, у даному випадку правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 261 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави, наведені у клопотанні Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

Повернути скаржнику матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї документами.

Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.