РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2022Справа № 910/18210/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія"

про стягнення 123 648,11 грн. та розірвання договору,

За участю представників сторін:

від позивача: Брикса В.П. (за наказом від 02.11.2021 року № 398-вк);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" (далі - відповідач) про розірвання укладеного між сторонами Договору оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 01.08.2019 року № 13/19, та стягнення заборгованості в сумі 123 648,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов вищевказаного Договору в частині своєчасної та повної сплати орендних платежів, а також умов укладеного між сторонами 01.08.2019 року договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних і телекомунікаційних послуг орендарю № КВ-13/19, у зв`язку з чим за орендарем утворилась заборгованість у наведеному розмірі та виникли підстави для розірвання Договору оренди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2021 року відкрито провадження у справі № 910/18210/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.12.2021 року.

У підготовчому засіданні 14.12.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.01.2022 року.

У підготовчому засіданні 12.01.2022 року з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін у даній справі, забезпечення сторонам можливості надати всі необхідні докази, заяви та клопотання на їх розсуд, судом, з урахуванням положень статей 177, 182 Господарського процесуального кодексу України, постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/18210/21 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/18210/21 до судового розгляду по суті на 01.02.2022 року.

Представник позивача у судовому засіданні 01.02.2022 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, на адресу суду не направив.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 12.01.2022 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/18210/21 до судового розгляду по суті на 01.02.2022 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01103, місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10, ЛІТЕРА А, офіс 4/1, відповідно до поштового повідомлення з трек-номером 290.

Наведене відправлення було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" 26.01.2022 року, що підтверджується, зокрема, відомостями сервісу перевірки статусу відстеження поштових відправлень Укрпошти.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Водночас перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 01.02.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" як орендарем та Інститутом фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України як орендодавцем було укладено договір оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України № 13/19 (далі - Договір оренди), за умовами якого останнє передало відповідачу в строкове платне користування державне майно: кімнату № 15 на цокольному поверсі п`ятиповерхової будівлі, корп. 5 (згідно з експлікацією № 40), реєстровий № 05416952.1.ШПБГЕН033, площею 46,3 м2, розміщене за адресою: м. Київ, пр. Науки, 41, що перебуває на балансі позивача, вартість якого згідно з висновком про вартість майна від 31.03.2019 року і становить за незалежною оцінкою 6 593,95 грн. (без ПДВ) за 1 м2.

Означена угода підписана уповноваженими представниками сторін, а також скріплена печатками вказаних юридичних осіб.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 Договору оренди майно передається в оренду для іншого використання. Стан майна на момент укладення договору не потребує капітального ремонту та визначається в акті приймання-передачі.

За змістом пункту 2.1 Договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати нотаріального посвідчення цього Договору) та акту приймання-передачі майна.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання означених положень Договору оренди 01.08.2019 року між сторонами було підписано та скріплено їх печатками відповідний акт приймання-передачі вищенаведеного нерухомого майна в оренду відповідачу.

Пунктом 3.1 Договору оренди передбачено, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами)/за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2019 року - 3 896,74 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди - серпень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за березень-червень місяці 2019 року. Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю за розрахунками орендодавця: відшкодування податку на землю за цим Договором; відшкодування комунальних платежів; витрати на утримання будинку та прилеглої території; інші витрати за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (пункт 3.2 Договору оренди).

Відповідно до пункту 3.3 Договору оренди орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно з пунктом 3.4 Договору оренди орендна плата перераховується орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати (пункт 3.7 Договору оренди).

Пунктом 10.1 Договору оренди встановлено, що останній укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 01.08.2019 року по 31.05.2022 року включно.

Слід зазначити, що за умовами пунктів 5.17, 5.18 Договору оренди орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна та прилеглої до будинку території, наданням послуг, сплатою податків та інших платежів, а також протягом п`яти робочих днів після підписання цього договору укласти з орендодавцем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Враховуючи наведені положення Договору оренди, 01.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" як орендарем та Інститутом фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України як балансоутримувачем було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних і телекомунікаційних послуг орендарю № КВ-13/19 (далі - Договір про відшкодування витрат), за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Науки, 41, корп. 5 загальною площею 13 457,0 м2, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі (46,3 м2) в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Наведений правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін, а також скріплений печатками вказаних суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.2.3 Договору про відшкодування витрат орендар зобов`язується не пізніше 20 числа поточного місяця, наступного за звітним місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок балансоутримувача та відшкодувати витрати за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень Будівлі, технічне обслуговування Будівлі відповідно до загальної площі Приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості Приміщення, за комунальні послуги, а також відшкодувати податок на землю. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Крім того, пунктом 2.2.7 Договору про відшкодування витрат на орендаря покладено обов`язок оплачувати балансоутримувачу в повному обсязі передбачені послуги за цим договором та додатками до нього на підставі виставлених рахунків, включно до дня повернення орендованого майна за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору оренди від 01.08.2019 року № 13/19.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору про відшкодування витрат встановлено, що останній укладено з 01.08.2019 року по 31.05.2022 року включно, враховуючи, що строк дії означеного правочину не може бути більшим, ніж строк дії договору оренди від 01.08.2019 року № 13/19.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором оренди та Договором про відшкодування витрат свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення орендодавцем (балансоутримувачем) своїх зобов`язань за цими угодами.

З матеріалів справи вбачається, що у період, зокрема, з жовтня 2019 року по липень 2021 року, відповідач користувався об`єктом оренди на підставі Договору оренди, у зв`язку із чим був зобов`язаний оплачувати орендну плату за наведеним правочином на підставі наявних у матеріалах справи виставлених позивачем рахунків на оплату від 10.10.2019 року № 1763 на суму 4 666,49 грн. (оренда приміщення за жовтень 2019 року); від 11.11.2019 року № 1938 на суму 4 699,26 грн. (оренда приміщення за листопад 2019 року); від 10.12.2019 року № 2129 на суму 4 703,71 грн. (оренда приміщення за грудень 2019 року); від 10.01.2020 року № 102 на суму 4 694,27 грн. (оренда приміщення за січень 2020 року); від 11.02.2020 року № 315 на суму 4 703,71 грн. (оренда приміщення за лютий 2020 року); від 10.03.2020 року № 477 на суму 4 689,82 грн. (оренда приміщення за березень 2020 року); від 10.04.2020 року № 610 на суму 4 727,60 грн. (оренда приміщення за квітень 2020 року); від 12.05.2020 року № 677 на суму 4 765,38 грн. (оренда приміщення за травень 2020 року); від 10.06.2020 року № 847 на суму 4 779,83 грн. (оренда приміщення за червень 2020 року); від 10.07.2020 року № 1002 на суму 4 789,27 грн. (оренда приміщення за липень 2020 року); від 10.08.2020 року № 1216 на суму 4 760,38 грн. (оренда приміщення за серпень 2020 року); від 10.09.2020 року № 1363 на суму 4 750,93 грн. (оренда приміщення за вересень 2020 року); від 12.10.2020 року № 1517 на суму 4 774,82 грн. (оренда приміщення за жовтень 2020 року); від 11.10.2020 року № 1681 на суму 4 822,61 грн. (оренда приміщення за листопад 2020 року); від 10.12.2020 року № 1879 на суму 4 885,39 грн. (оренда приміщення за грудень 2020 року); від 11.01.2021 року № 86 на суму 4 929,29 грн. (оренда приміщення за січень 2021 року); від 10.02.2021 року № 236 на суму 4 993,18 грн. (оренда приміщення за лютий 2021 року); від 10.03.2021 року № 377 на суму 5 043,18 грн. (оренда приміщення за березень 2021 року); від 12.04.2021 року № 569 на суму 5 128,74 грн. (оренда приміщення за квітень 2021 року); від 11.05.2021 року № 756 на суму 5 164,86 грн. (оренда приміщення за травень 2021 року); від 10.06.2021 року № 935 на суму 5 232,08 грн. (оренда приміщення за червень 2021 року); від 12.07.2021 року № 1107 на суму 5 242,64 грн. (оренда приміщення за липень 2021 року). Загальна вартість орендної плати протягом означеного періоду склала 106 947,44 грн.

Крім того, відповідач протягом вищенаведеного періоду на підставі наявних у матеріалах справи рахунків був зобов`язаний додатково відшкодувати Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України за Договором про відшкодування витрат витрати останнього за користування земельною ділянкою у розмірі 1 124,13 грн., вартість теплової енергії в сумі 12 023,76 грн., вартість електроенергії в сумі 879,91 грн., послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1 142,87 грн., а також вивезення побутових відходів на суму 1 530,00 грн., що в загальній сумі складає 16 700,67 грн.

Проте судом встановлено, що орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" протягом вищенаведеного періоду належним чином своїх зобов`язань за Договором оренди та Договором про відшкодування витрат не виконав, обумовлені означеними правочинами платежі не оплатив, заборгувавши таким чином позивачу грошові кошти у загальному розмірі 123 648,11 грн. (106 947,44 грн. орендної плати + 16 700,67 грн. витрат балансоутримувача).

Листом від 06.05.2021 року № 31207/11-425 позивач звернувся до орендаря з претензією, в якій вимагав погасити наявну в Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" заборгованість за Договором оренди. Проте вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Зважаючи на викладене, Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України звернулося до суду з означеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором оренди та Договором про відшкодування витрат у загальному розмірі 123 648,11 грн., а також розірвати укладений між сторонами Договір оренди.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки розмір заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті коштів в сумі 123 648,11 грн., пов`язаних з користуванням орендованим майном протягом спірного періоду, підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач не надав документів, які свідчать про погашення наведеного боргу перед позивачем, який існує на момент розгляду справи в суді, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" про стягнення вказаної суми боргу, в зв`язку із чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, що у пред`явленому позові Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України також просив суд розірвати укладений між сторонами Договір оренди у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов цього правочину.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні положення щодо можливості розірвання договору за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду також містяться у частині 3 статті 653 Цивільного кодексу України та частині 4 статті 188 Господарського кодексу України.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.4 Договору оренди встановлено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо розірвання цього Договору у разі, зокрема, несплати орендарем платежів за цим Договором більше ніж за три місяці.

У пункті 10.7 Договору сторони погодили, що цей Договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Як було зазначено вище, у порушення вимог спірного Договору оренди Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" у період з жовтня 2019 року по липень 2021 року порушувало взяті на себе за цим правочином грошові зобов`язання та взагалі не оплачувало Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України орендну плату (протягом майже двох років підряд), заборгувавши таким чином позивачу 106 947,44 грн.

Зважаючи на істотність допущених Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" порушень спірного договору, внаслідок чого позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні цього договору, а також зважаючи на положення пунктів 8.4, 10.7 Договору, якими прямо передбачено таку підставу для його розірвання, як несплата орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання укладеного 01.08.2019 року між сторонами договору № 13/19 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України.

У зв`язку з наведеним, суд звертає увагу на положення частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження сплати спірної суми заборгованості чи належного виконання умов Договору оренди і Договору про відшкодування витрат.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе грошові обов`язки за вищевказаними договорами, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наведеного.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір від 01.08.2019 року № 13/19 оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України, укладений між Інститутом фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний центр "Сінергія" (01103, місто Київ, вулиця Німанська, будинок 10, ЛІТЕРА А, офіс 4/1; ) на користь Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України (03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 41; ) 106 947 (сто шість тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 44 коп. заборгованості з орендної плати, 16 700 (шістнадцять тисяч сімсот) грн. 67 коп. заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних і телекомунікаційних послуг, а також 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.02.2022 року.

Суддя В.С. Ломака