УХВАЛА
м. Київ

31.01.2022Справа № 910/14037/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Комунального підприємства «ШЛЯХОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА УТРИМАННЮ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ ТА СПОРУД НА НИХ СОЛОМ`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВ» про стягнення 21 782, 22 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «ШЛЯХОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА УТРИМАННЮ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ ТА СПОРУД НА НИХ СОЛОМ`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВ» про стягнення 21 782, 22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, як особою відповідальною за забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги на перехресті вулиці Миколи Василенка та проспекту Любомира Гузара (попередня назва Космонавта Комарова), не забезпечено умов щодо безпеки використання автомобільних доріг, внаслідок чого службовий автомобіль позивача отримав ушкодження на суму 21 782, 22 грн, які позивач і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено, внаслідок чого ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.09.2021 скасовано, а справу № 910/14037/21 передано для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 25.01.2022 у зв`язку з відпусткою судді Ващенко Т.М., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/14037/21, за результатом якого вказану справу передано на розгляд судді Комаровій О.С.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Вимога вказати в позовній заяві ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України є вимогою підтвердити правосуб`єктність юридичної особи, зареєстрованої за законодавством України.

Наведеному кореспондує мета прийняття Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі Закон № 755-IV), який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців.

Згідно із ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 755-IV, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Статтею 9 Закону № 755-IV передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно із ст. 10 Закону № 755-IV, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

В підтвердження доказів правосуб`єктності, позивачем долучено до апеляційної скарги копію довідки № 59/18 від 20.07.2018 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої Військова частина А 3628 зареєстрована як юридична особа з ідентифікаційним кодом № 26613272.

Судом установлено, що у вказаній довідці міститься посилання на ч. 4 ст. 7 Закону № 755-IV, згідно якої, до Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Статтею 4 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» від 21.09.1999 № 1076-XIV передбачено, що порядок реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 2000 року № 749 затверджено Порядок реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах, пунктом 4 якого визначено, що рішення про включення військової частини до реєстру або про відмову у реєстрації приймається на підставі подання про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 1, до якого додаються:

реєстраційна картка військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 2;

довідка про включення військової частини до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно абз. 1 п. 6 вказаного Порядку у разі реєстрації військової частини як суб`єкта господарської діяльності Міноборони видає свідоцтво за зразком згідно з додатком 3.

Всупереч наведеним положенням, заявником не долучено до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах, як те передбачено Порядком реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах.

Проте долучена до матеріалів справи довідка № 59/18 від 20.07.2018 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, по-перше не є документом, що підтверджує реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності Міноборони в розумінні вищенаведених положень, а по-друге видана 20.07.2018, тобто майже на 3 роки раніше за подання позову до суду, що не може бути доказом правосуб`єктності станом на момент пред`явлення позову з урахуванням неможливості у суду перевірити актуальність наведених у ній відомостей.

Наведене свідчить про невиконання позивачем вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України та є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням часу для усунення виявлених недоліків шляхом подання належних доказів правосуб`єктності позивача.

Крім цього, за приписами п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Із наведеними вимогами кореспондується обов`язок позивача, передбачений ч. 2 ст. 164 ГПК України додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копії документів визначений у пункті 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181, згідно якого копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Аналогічні положення містяться і в пунктах 5.26, 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55.

Судом встановлено, що долучені до матеріалів справи копії документів засвідчено Тво начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 . Проте доказів в підтвердження повноважень цієї особи на вчинення таких дій до позову не додано.

Отже, додані до позову документи в підтвердження обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не відповідають вимогам ст. 91 ГПК України, що унеможливлює їх прийняття судом.

Наведені обставини свідчать про невиконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 та ч. 2 ст. 164 ГПК України, що має наслідком залишення позовної заяви без руху з наданням часу позивачеві для надання доказів в підтвердження наявності повноважень у Тво начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 на засвідчення копій документів, або надання належним чином засвідчених копій доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи з вищевикладеного, зазначені обставини тягнуть за собою залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишити без руху.

Встановити заявникові строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.С. Комарова