номер провадження справи 34/155/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 Справа № 908/2757/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Балицькій Ю.І., розглянувши матеріали справи № 908/2757/21

за позовом: Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя, 69006) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

позивача: Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача 1: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573068 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача 2: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573094 (вул. Незалежної України, буд. 39-Б, м. Запоріжжя, 69037)

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця, ідентифікаційний код юридичної особи 43649915 (вул. Воронезька, буд. 22, м. Запоріжжя, 69114)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Позашкільний навчальний заклад Станція юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області, ідентифікаційний код юридичної особи 36836167 (вул. Українська, буд. 29, м. Запоріжжя, 69095)

про визнання недійсним договору та зобов`язання повернення майна

за участі уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: Савченко А.В., посвідчення № 1786 від 12.11.2019, довіреність № 01/01/01-10 від 12.01.2022

від відповідача 2: Боряков Т.В., посвідчення № 2 від 01.03.2021, довіреність №01.01.24/02 від 04.01.2022

від відповідача 3: Діордієв О.С., посвідчення адвоката № 1405, ордер, Ворона О.В., свідоцтво № 840 від 27.12.2010, ордер № 107562 від 21.12.2021

прокурор: Шпонька І.В., службове посвідчення №065210 від 09.08.2021, Маруєва Т.В., службове посвідчення № 059545 від 26.01.2021

третя особа: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 24.09.2021 надійшла позовна заява від 23.09.2021 Заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя в інтересах держави в особі: Запорізької міської ради, Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця про:

- визнання недійсним договору оренди від 28.01.2021 № 03/21 нерухомого майна по вул. Воронезькій, 22, що належить до комунальної власності та передається в оренду за результатами проведення аукціону, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (), Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця () та

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця (), юридична адреса: 69114, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Воронезька, 22, повернути територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (), юридична адреса: 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 39-Б та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (), юридична адреса: 69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, за актом приймання-передачі нежитлові приміщення №№183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3) загальною площею 2015,9 кв.м. по вул. Воронезькій, 22, м. Запоріжжя.

Позов подано на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст. 80 Закону України Про освіту.

У позові також містяться вимоги про стягнення з відповідачів на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області судового збору та клопотання про залучення третьої особи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 вказану справу передано для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.09.2021 № 908/2757/21 відкрито провадження у справі № 908/2757/21 за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Позашкільний навчальний заклад Станція юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області. Підготовче засідання призначено на 21.10.2021 об 11 год. 00 хв.

11.10.2021 від відповідача 2 на електронну адресу суду з ЕЦП надійшов відзив на позовну заяву та заява про залишення позовної заяви без руху.

19.10.2021 від відповідача 1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

20.10.2021 від відповідача 3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем 3 заявлено клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні 21.10.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив підготовче засідання з розгляду справи № 908/2757/21. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Суд оголосив про надходження вищевказаних документів. Представник відповідача 2 підтримав заяву про залишення позовної заяви без руху. Представник відповідача 3 підтримав клопотання про витребування доказів. Прокурор пояснила, що не отримувала від відповідачів 1, 2, 3 відзивів на позовну заяву, заяв та клопотань. Представник відповідача 3 вручив відзив на позовну заяву прокурору у судовому засіданні. Представники відповідачів 1, 2 підтвердили отримання ними від відповідача 3 відзиву на позовну заяву. Прокурор та представники відповідачів 1, 2 на примірнику відзиву відповідача 3, який надано суду, зробили відмітки про його отримання. Представники відповідачів 1, 3 підтвердили отримання ними відзиву відповідача 2 засобами електронного зв`язку. Відзиви на позовну заяву, заява про залишення позовної заяви без руху приєднані до матеріалів справи. Питання щодо прийняття їх до розгляду буде вирішено в наступному судовому засіданні після надання належних доказів їх направлення на адреси всіх учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

За наслідками судового засідання, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/2757/21 на 04.11.2021 о 11 год. 40 хв.

27.10.2021 від прокуратури надійшли відповіді на відзиви відповідачів 1, 3.

04.11.2021 від відповідача 1 на адресу суду надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.11.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив підготовче судове засідання з розгляду справи № 908/2757/21. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження вказаних документів та приєднав їх до матеріалів справи. Суд запитав представників сторін щодо виконання вимог ухвали суду від 21.10.2021 щодо направлення відзивів на позовну заяву, клопотань всім учасникам справи. Представник відповідача 1 пояснив суду, що відповідачем 1 направлено відзив на позовну заяву всім учасникам справи, відповідні докази надано суду. Судом досліджено докази направлення та встановлено, що відсутні докази направлення Запорізькій міській раді. Представник відповідача 1 пояснив, що відзив надано нарочно супровідним листом у жовтні 2021. Проте, належні докази вручення на даний час відсутні. Також, представник відповідача 1 підтвердив факт отримання відзиву на позовну заяву відповідача 2. Представник відповідача 2 пояснив, що відзив на позовну заяву направлено засобами електронного зв`язку. Суд зазначив, що це є неналежним доказом направлення. Прокурор зазначив, що не отримував від відповідача 2 відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без руху, заперечив проти залишення позовної заяви без руху. Представник відповідача 2 пояснив суду, що відзив направлено прокурору 01.11.2021, надано докази. Суд запропонував відповідачу 2 в наступне судове засідання надати суду належні докази направлення відзиву на позовну заяву учасникам справи та клопотання про залишення позовної заяви без руху. Представник відповідача 3 в судовому засіданні надав суду оригінали доказів направлення відзиву на позовну заяву на адресу третьої особи, Запорізькій міській раді відзив на позовну заяву не направлявся. Також, представник відповідача 3 надав суду клопотання про долучення доказів адвокатський запит щодо актів обстеження приміщення. Представник відповідача 3 також підтвердив факт отримання ним відзиву на позовну заяву відповідача 2. Клопотання відповідача 3 про витребування доказів буде розглянуто в наступному судовому засіданні. Представнику відповідача 3 запропоновано суду надати пояснення щодо отримання відповіді на адвокатський запит. Прокурор зазначив, що ним не отримувались акти щодо використання майна від Запорізької міської ради під час підготовки позовної заяви до суду. Питання щодо прийняття відзивів на позовну заяву, відповідей на відзив на позовну заяву до розгляду буде вирішено в наступному судовому засіданні. Суд роз`яснив право на ознайомлення із матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

За наслідками судового засідання, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд відклав підготовче засідання у справі № 908/2757/21 на 18.11.2021 о 11 год. 40 хв.

10.11.2021 від прокурора на адресу суду надійшли заперечення на заяву відповідача 2 щодо залишення позовної заяви без руху та відповідь на відзив відповідача 2.

16.11.2021 від прокурора на адресу суду надійшли заперечення на заяву відповідача 3 щодо витребування доказів.

17.11.2021 від відповідача 1 надійшла заява про долучення документів.

17.11.2021 від відповідача 2 надійшла заява з процесуальних питань.

В судовому засіданні 18.11.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив підготовче судове засідання з розгляду справи № 908/2757/21. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження вищевказаних документів, які прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Представником відповідача 2 в судовому засіданні надано докази вручення відзиву. В судовому засіданні представником відповідача 3 надано пояснення до клопотання про витребування доказів, докази вручення відзиву на позовну заяву. Суд прийняв до розгляду документи, надані сторонами в минулому судовому засіданні. Суд перейшов до розгляду заяви відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху. Запитав думку сторін. Представник відповідача 2 не наполягає на розгляді вказаної заяви. Прокурор заперечує. Враховуючи позицію представника відповідача 2 суд залишив вказану заяву без розгляду. Суд запитав думку сторін щодо клопотання відповідача 3 про витребування доказів. Прокурор заперечив, представник відповідача 2 підтримав вказане клопотання. Представник відповідача 3 підтримав вказане клопотання в повному обсязі, надав суду докази того, що адвокатський запит, направлений на адресу третьої особи повернувся до адвоката (відправлення не вручено з інших причин). Суд розглянув клопотання відповідача 3 про витребування доказів та задовольнив його.

Також, представником відповідача 3 заявлено усне клопотання про зобов`язання позивача (Запорізька міська рада) надати правову позицію по справі. В задоволенні клопотання відмовлено, оскільки це є правом позивача, а не обов`язком. Суд не може зобов`язувати сторону надавати пояснення. Представник відповідача 3 просив визнати обов`язковою явку у наступне судове засідання представника Запорізької міської ради. Клопотання задоволено.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд, з власної ініціативи продовжує строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Згідно з ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

За наслідками судового засідання, у зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні, суд продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання у справі № 908/2757/21 на 21.12.2021 о 11 год. 40 хв.

23.11.2021 від відповідача 1 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

24.11.2021 від відповідача 2 на електронну адресу суду з ЕЦП надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 21.12.2021 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив підготовче судове засідання з розгляду справи № 908/2757/21. Перевірив явку представників сторін. Суд оголосив про надходження вищевказаних документів від відповідачів 1, 2. В судовому засіданні представником відповідача 2 надано належні докази направлення (вручення нарочно) заперечень на відповідь на відзив на адреси всіх учасників справи. Заперечення на відповідь на відзив відповідачів 1, 2 прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. В судовому засіданні представником відповідача 3 надано клопотання про долучення доказів. Прокурор заперечила проти задоволення вказаного клопотання, оскільки долучені до нього докази не стосуються предмету спору у цій справі та є неналежними згідно із нормами ГПК України. Суд прийняв клопотання відповідача 3 про долучення доказів до розгляду та приєднав до матеріалів справи. Суд запитав представників сторін щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Представники сторін вважають за можливе призначити справу до розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 21.12.2021, на підставі ст. 185 ГПК України, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 13.01.2022 о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 13.01.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/2757/21 по суті. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Прокурор заперечила проти представництва однією особою позивача та відповідача 1 Савченко А.В. Суд визначив статус Савченка А.В. як представника відповідача 1. Суд перейшов до розгляду справи по суті, сторонам надано вступне слово. Прокурор підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представники відповідачів 1, 2, 3 заперечили проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні.

За наслідками судового засідання 13.01.2022, у зв`язку з тим, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 19.01.2022 об 15 год. 00 хв.

В судовому засіданні 19.01.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заявах по суті. Просить суд визнати недійсним договір оренди від 28.01.2021 № 03/21 нерухомого майна по вул. Воронезькій, 22, що належить до комунальної власності та передається в оренду за результатами проведення аукціону, укладений Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (код ЄДР 37573068), Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради (код ЄДР 37573094) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РССЦ Медздравниця» (код ЄДР 43649915), оскільки вказаний договір укладено всупереч чинним нормам законодавства України. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця, ідентифікаційний код юридичної особи 43649915 (вул. Воронезька, буд. 22, м. Запоріжжя, 69114) повернути територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573094 (вул. Незалежної України, буд. 39-Б, м. Запоріжжя, 69037) та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573068 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105), за актом приймання-передачі нежитлові приміщення №№ 183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3), загальною площею 2015,9 кв.м по вул. Воронезькій, 22, м. Запоріжжя.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Надав суду наступні пояснення: наказом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 01.12.2020 № 319 р спірні приміщення включені до Переліку першого типу, які підлягають передачі в оренду на аукціоні. Відповідно до наказу від 14.12.2020 № 356р оголошено аукціон на передачу в оренду спірного майна. Вказані накази не оскаржувались, тому є чинними. Крім того, спірні приміщення тривалий час не використовувались ПНЗ «СЮТ». Жодна із сторін договору не заперечує його дійсність. Крім того, з 01.09.2005 Запорізьку спеціалізовану багатопрофільну школу № 16 Запорізької міської ради по вул. Воронезькій, 22 виключено з переліку об`єктів освіти міста.

Представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених відзиві на позовну заяву. Надав суду наступні пояснення: спірний договір укладено відповідно до норм чинного законодавства, оскільки відповідно до Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 № 483, відсутня заборона передачі в оренду майна освіти, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом певного періоду. Спірне майно тривалий час не використовувалось ПНЗ «СЮТ», тому передача його в оренду було економічно обґрунтовано та доцільно.

Представник відповідача 3 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Надав суду наступні пояснення: спірне майно є власністю територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Прокурор посилається на інвентарну картку обліку об`єктів основних засобів № 21/101310002, яка не є документом, що підтверджує передачу майна на будь-яких правах. Крім того, в інвентарній картці зазначено інший інвентарний номер об`єкта нерухомого майна, і не той, що вказано у договорі оренди. Передане майно виключено з переліку об`єктів освіти міста. Згідно із Статутом ПНЗ «СЮТ» місцезнаходженням останнього є вул. Українська, 29, м. Запоріжжя, 69095. Спірний договір оренди укладено за результатами аукціону. Вказане майно тривалий час не використовувалось ПНЗ «СЮТ» та перебувало у занедбаному стані. ТОВ «РССЦ Медзравниця» привело приміщення до нормального робочого стану, з метою їх подальшого використання. ТОВ «РССЦ Медздравниця» укладено договори про співпрацю із Запорізьким загальноосвітнім багатопрофільним навчально-виховним комплексом № 106 Запорізької міської ради, Запорізьким ліцеєм «Логос», КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради». Співпраця спрямована на надання учасникам освітнього процесу спеціалізованої та високоспеціалізованої медичної допомоги з питань кардіології, дитячої кардіології, навчання надання першої медичної допомоги, сприяння загальному оздоровленню дітей. Відповідач 3 приймає безпосередню участь та надає послуги учасникам освітнього процесу, які не можуть бути надані самостійно самими закладами освіти. Крім того, спірні приміщення передавалися у користування за договорами позички Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

19.01.2022 судом прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час надання в оренду комунального майна освітнього закладу, що є комунальною власністю та належить територіальній громаді міста Запоріжжя.

В ході вивчення стану законності у сфері державної та комунальної власності встановлено наступне.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270927797 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно №378320 від 23.12.2009, об`єкт нерухомого майна: будівля міської станції юних техніків літ. А-3 інв. №10310002 загальною площею 10662,1 кв.м. за адресою: вул. Воронезька, 22 у місті Запоріжжя, є власністю територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Наказом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 01.12.2020 №319р «Про включення об`єктів права комунальної власності до Переліку першого типу» майно по вул. Воронезькій, 22, а саме приміщення №№183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3) загальною площею 2015,9 кв.м. включено до переліку об`єктів, які підлягають передачі в оренду на аукціоні.

Відповідно до наказу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради №356р від 14.12.2020 оголошено аукціон на передачу в оренду вказаного нерухомого майна, який у подальшому проведено за допомогою веб-порталу онлайн аукціонів Prozorro.Продажі.

Згідно з оголошенням про проведення аукціону № UА-РS-2020-12-15-000003-1, на передачу в оренду майна по вул. Воронезькій, 22, орендодавцем майна є Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, балансоутримувач - Департамент освіти і науки Запорізької міської ради.

За результатами проведення аукціону, враховуючи подання однієї заявки на конкурс, 28.01.2021 Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець) та Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради (балансоутримувач) укладено договір оренди №03/21 (далі - договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю «РССЦ Медздравниця» () на нерухоме майно по вул. Воронезькій, 22 у м. Запоріжжя.

Пунктом 1.1. договору визначено, що орендодавець і балансоутримувач шляхом проведення аукціону, на підставі протоколу електронного аукціону від 03.01.2021 №UA-PS-2020-12-15-000003-l передають, а орендар приймає у строкове платне користування комунальне майно - нежитлові приміщення №№ 183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3) загальною площею 2015,9 кв.м. по вул. Воронезькій, 22 м. Запоріжжя (далі - майно), які перебувають в оперативному управлінні Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради.

Пунктом 1.4. договору визначено, що майно передається в оренду для розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру.

Згідно з п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту підписання сторонами договору та акту приймання-передачі.

Пунктом 2.2. договору визначено, що передача майна в оренду зазначеного п. 1.1. договору не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до пункту 9.7. договору, спори які виникають за цим договором або у зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку. Будь-яка сторона за цим договором може бути позивачем та відповідачем в суді.

Договір укладено строком на 5 років та діє з 28.01.2021 по 28.01.2026 включно (пункт 10.1.).

Згідно з п. 4.1.1 у разі припинення або розірвання договору, орендар зобов`язаний звільнити орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до Акта приймання-передачі з оренди орендованого майна, в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення, здійснено капітальний ремонт та (або) реконструкція, які не можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди - то разом із такими поліпшеннями, капітальним ремонтом/реконструкцією.

Відповідно до акту приймання-передачі від 28.01.2021, що є додатком до договору оренди №03/21 від 28.01.2021, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Департамент освіти і науки Запорізької міської ради передали, а Товариство з обмеженою відповідальністю «РССЦ Медздравниця» прийняло у строкове платне користування комунальне майно - приміщення №№183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3) загальною площею 2015,9 кв.м. по вул. Воронезькій, 22 м. Запоріжжя.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно №378320 від 23.12.2009, за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право власності на нерухоме майно літ. А-3 інв.№ 10310002 загальною площею 10662,1 кв.м. за адресою: вул. Воронезька, 22 у місті Запоріжжя. Об`єктом нерухомого майна є будівля міської станції юних техніків, тобто для використання позашкільним закладом освіти. Крім того, відповідно до інвентарної картки обліку об`єкта основних засобів №21/101310002, об`єкт нерухомого майна по вул. Воронезька, 22, літ А-3, загальною площею 10662,1 кв.м. є будівлею ПНЗ «СЮТ» та перебуває на балансі Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради.

Рішенням Запорізької міської ради від 30.11.2016 № 41 змінено найменування Станції юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області на Позашкільний навчальний заклад «Станція юних техніків» та затверджено Статут позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради (далі - Статут). Статутом Позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради Запорізької області (скорочена назва - ПНЗ «СЮТ»), затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 №41 передбачено, що ПНЗ СЮТ є правонаступником прав та обов`язків Станції юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у Позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради () основним видом діяльності є інші види освіти.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Пунктами 1.4-1.7 Статуту визначено, що ПНЗ «СЮТ» є комунальним закладом позашкільної освіти, засновником (власником) якого є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Органом управління ПНЗ «СЮТ» є Департамент освіти і науки Запорізької міської ради відповідно до повноважень, визначених Положенням про Департамент освіти і науки Запорізької міської ради.

Орган управління ПНЗ «СЮТ» здійснює фінансування ПНЗ «СЮТ», його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі, інженерні комунікації, обладнання, встановлює їх статус, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування.

Пунктом 1.9 Статуту ПНЗ «СЮТ» передбачено, що головною метою діяльності ПНЗ «СЮТ» є реалізація права громадян на здобуття позашкільної освіти та організація дозвілля дітей та молоді у позаурочний час. СЮТ є профільний навчальний заклад основним напрямком діяльності якого є науково-технічний, проводить навчально-виховну, інформаційно-методичну, організаційно-методичну, організаційно-масову роботу в позаурочний час, надає додаткові знання, формуючи вміння та навички за інтересами у вихованців, учнів, слухачів; забезпечує потреби дітей, підлітків та молоді у творчій самореалізації та інтелектуальному, духовному і фізичному розвитку, здійснює підготовку до активної професійної та громадської діяльності; створює безпечні умови освітньої діяльності; дотримується державних стандартів освіти, договірних зобов`язань з іншими суб`єктами освітньої, виробничої, творчої, наукової діяльності, у тому числі зобов`язань за міжнародними угодами.

Згідно з пунктом 1.10 Статуту, головними завданнями ПНЗ «СЮТ» є забезпечення реалізації прав громадян на навчання і виховання у позаурочний та позанавчальний час; створення умов для всебічного розвитку дітей та молоді; здійснення навчально-виховної, інформаційно-методичної та організаційно-масової роботи.

Пунктом 1.13 Статуту визначено, що ПНЗ «СЮТ» несе відповідальність перед особою, суспільством і державою за надання позашкільної освіти, безпечні умови освітньої діяльності, дотримання державної політики в галузі позашкільної освіти, виконання навчальних планів та програм, якісне навчання та виховання дітей.

Фінансування ПНЗ «СЮТ» здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, а також за рахунок додаткових джерел фінансування, не заборонених законодавством (п. 5.2 Статуту).

Матеріально-технічна база ПНЗ «СЮТ» включає приміщення закладу та філій, споруди, обладнання, засоби зв`язку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме нерухоме майно, що перебуває в його користуванні (п. 6.3. Статуту).

Відповідно до пункту 6.5 Статуту, майно ПНЗ «СЮТ» може вилучатися засновником лише за умови подальшого використання цього майна та коштів, отриманих від його реалізації, на розвиток позашкільної освіти в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про освіту», невід`ємним складником системи освіти є позашкільна освіта.

Статтею 14 Закону передбачено, що метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Структуру позашкільної освіти відповідно до ст. 5 Закону України «Про позашкільну освіту» становлять заклади позашкільної освіти, культурно-освітні, культурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів, пунктом 9 якого до позашкільних навчальних закладів віднесено центри, будинки, клуби науково-технічної творчості учнівської молоді, станція юних техніків.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту» до матеріально-технічної бази закладу освіти належать приміщення, споруди, обладнання, засоби зв`язку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме і нерухоме майно, що перебуває у його власному або у повному господарському віданні, оперативному управлінні, орендоване чи надане йому засновником (власником).

Стаття 1 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (в редакції чинній на момент укладення спірного договору, далі - Закон) визначено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 3 Законом України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що об`єктами оренди за цим Законом є зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини) та інше окреме індивідуально визначене майно.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать:

- нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо;

- майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав;

- інші активи, передбачені законодавством.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (в редакції на час укладання оспорюваного договору) передбачалось, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомими майном відповідно до законодавства.

Наразі імперативними приписами ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства (набрали чинності 10.07.2021).

Таким чином, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Невикористання певного приміщення навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 905/1266/17, від 10.04.2018 у справі № 906/165/17, від 04.07.2018 у справі № 902/653/17. Невикористання позашкільним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю, а недостатнє фінансування комунального навчального закладу також не с підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про освіту» передбачено, що джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності можуть бути доходи від надання в оренду приміщень, однак оренда приміщень у них дозволяється лише у випадках, якщо об`єкт оренди використовується за освітнім призначенням.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, як додаткові джерела фінансування навчальних закладів законом передбачається можливість залучати, у тому числі, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Проте надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17 (провадження № 12-112гс18), постанові Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №917/782/20.

Разом із цим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «РССЦ Медздравниця» є загальна медична практика (код КВЕД 86.21).

Підприємство має право займатися іншими видами господарської діяльності, а саме: код КВЕД 85.59 інші види освіти, н.в.і.у.; код КВЕД 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; код КВЕД 46.46 оптова торгівля фармацевтичними товарами; код КВЕД 32.50 виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів; код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 47.74 роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; код КВЕД 86.10 діяльність лікарняних закладів; код КВЕД 86.90 інша діяльність у сфері охорони здоров`я; код КВЕД 86.22 спеціалізована медична практика.

Тобто, вид діяльності ТОВ «РССЦ Медздравниця» не пов`язаний з освітньою діяльністю.

Водночас, як вбачається з умов оспорюваного договору оренди, майно закладу освіти передається в оренду з метою розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру. Таким чином, отримавши приміщення у користування, орендар за адресою: м. Запоріжжя, вул. Воронезька, 22 отримав право на здійснення господарської діяльності із надання медичних послуг.

Таким чином, приміщення позашкільного закладу освіти передане в оренду суб`єкту господарювання, господарська діяльність якого не пов`язана з наданням послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Використання спірного об`єкту нерухомого майна під господарську діяльність із надання медичних послуг, а саме для розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру не є використання його за освітнім призначенням.

Укладення відповідачем 3 договорів про співпрацю не впливає на порядок передачі спірного майна в оренду, адже договори співпраці не стосуються освітнього процесу, а спрямовані на надання медичних послуг.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 ГПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про освіту» визначено, що підзаконні нормативно-правові акти не можуть звужувати зміст і обсяг конституційного права на освіту, а також визначених законом автономії суб`єктів освітньої діяльності та академічних свобод учасників освітнього процесу.

Положення ч.2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» та норми Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, якими передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі та щодо можливості передачі в оренду майна закладу освіти, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів відповідно, мають застосовуватись лише в контексті норм ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», який має вищу юридичну силу, тобто, за умови дотримання вимог цієї статті щодо заборони використання об`єктів освіти і науки не за призначенням.

Зазначені твердження повністю узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.03.2019 у справі № 913/204/18. Так, у даній постанові Верховного Суду зазначено, що з 19.01.2019 набрала чинності нова редакція частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту», згідно з якою об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Аналогічну позицію щодо того, що Постанова Кабінету Міністрів України має підзаконний характер і має застосовуватися лише в контексті відповідності нормам Закону України «Про освіту», який має вищу юридичну силу, тобто за умови дотримання імперативних вимог частини 4 статті 80 цього Закону щодо заборони використання об`єктів освіти і науки не за цільовим (освітнім) призначенням, викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2021 у справі №922/2712/19.

Невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.04.2021 у справі №917/782/20, від 05.08.2020 у справі №913/152/18, правова позиція, викладена у п. 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 906/164/17.

З огляду на це, об`єкт оренди використовується не за освітнім призначенням та в цілях не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, орендарем фактично допущено перепрофілювання приміщення, що є підставою для визнання договору оренди недійсним.

Міжнародним та національним законодавством виняткова увага приділяється необхідності особливого захисту дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держава забезпечує, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленими компетентними органами, зокрема в галузі безпеки та охорони здоров`я.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.03.2017 у справі ВК проти Російської Федерації (скарга № 68059/13) поряд з іншими, судді дійшли одноголосного висновку, що саме держава несе відповідальність за шкоду завдану дитині, яка перебуває під її контролем (під час перебування дитини на вихованні у закладі освіти).

У статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека, визнано в Україні найвищою соціальною цінністю Держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Реалізація даних конституційних положень знайшла своє відображення і в Законах України «Про охорону дитинства», «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій безпеки дітей».

Держава гарантує безпеку дітей та бере на себе зобов`язання щодо створення безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини.

З огляду на викладене, здійснення ТОВ «РССЦ Медздравниця» діяльності в приміщенні позашкільного навчального закладу суперечить як вимогам чинного законодавства України, так і нормам міжнародного права.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, в момент вчинення (укладення) спірного договору оренди недодержані вимоги, встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

У зв`язку з тим, що за змістом статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог щодо змісту правочину, який не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, то підставами для визнання оспорюваного договору недійсним є порушення вимог ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» при його укладенні.

Спірне приміщення передане в оренду ТОВ «РССЦ Медздравниця» всупереч забороні, встановленій чинним законодавством, оскільки спірне майно передано в оренду для розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру, тобто для діяльності, не пов`язаної з навчально-виховним процесом.

Спірне приміщення навчального закладу використовується не за освітнім призначенням та в цілях, не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, що прямо заборонено законом.

Відповідно до положень ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Спірний об`єкт нерухомого майна раніше перебував у користуванні спеціалізованої багатопрофільної школи І-ІІІ ступенів №16 м. Запоріжжя по вул. Воронезька, 22, яка була ліквідована.

Однак, ліквідація закладу освіти не передбачає автоматичного виключення нерухомого майна закладу освіти із системи закладу освіти.

Так, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №349/2 від 23.09.2004 «Про передачу в оперативне управління освіти і науки Запорізької міської ради частини приміщення спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 м Запоріжжя», з метою уникнення оренди приміщень та ефективного використання приміщень, які вивільняються в спеціалізованій багатопрофільній школі ІІ-ІІІ ступенів №16 м. Запоріжжя, вилучено з оперативного управління відділу освіти Хортицької районної адміністрації частину приміщення спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ- ІІІ ступенів №16 м. Запоріжжя по вул. Воронезька, 22 площею 825 кв.м. та передано в оперативне управління вказану частину приміщення управлінню освіти і науки міської ради для розміщення станції юних техніків.

Рішенням Запорізької міської ради №48 від 01.08.2005 «Про виключення з переліку об`єктів освіти міста спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій» з 01.09.2005 року Запорізьку спеціалізовану багатопрофільну школу І-ІІІ ступенів №16 Запорізької міської ради по вул. Воронезькій, 22 виключено з переліку об`єктів освіти міста. Прийнято рішення про необхідність виконавчому комітету Запорізької міської ради вирішити питання подальшого використання частини будівлі спеціалізованої багатопрофільної школи І-ІІІ ступенів № 16 з подальшим затвердженням на сесії міської ради.

У подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №290 від 25.08.2005 «Про передачу частини будівлі спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій, 22», враховуючи звернення управління освіти і науки Запорізької міської ради, згоду відділу освіти Хортицької районної адміністрації та з метою ефективного використання об`єктів комунальної власності, вилучено з оперативного управління відділу освіти Хортицької районної державної адміністрації частину будівлі спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій, загальною площею 7041,95 кв.м. з 01.10.2005 та передано в оперативне управління освіти і науки міської ради.

Наказом управління освіти і науки Запорізької міської ради №379 від 06.12.2005, на виконання рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 423 від 28.11.2005 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №290 від 25.08.2005 «Про передачу частини будівлі спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій» внесено зміни до наказу управління освіти і науки №381 від 06.09.2005 «Про передачу з балансу відділу освіти Хортицької райдержадміністрації на баланс управління освіти і науки Запорізької міської ради частини будівлі спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16, а саме: в назві по тексту наказу замість слів «...управлінню освіти і науки міської ради прийняти в оперативне управління частину будівлі та майна спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій, 22, загальною площею 7041,95 кв.м. з 01.10.2015 року згідно додатку» читати «...управлінню освіти і науки міської ради для розміщення міської станції юних техніків, ДЮСШ №4, СДЮШОР №12 з баскетболу прийняти в оперативне управління частини будівлі загальною площею 7041,95 кв.м., огорожу теплицю та окремо виділене майно спеціалізованої багатопрофільної школи ІІ-ІІІ ступенів №16 по вул. Воронезькій, 22, з 01.10.2005 року».

Таким чином, будівля загальною площею 7866,95 з 2005 року перебувала в оперативному управлінні освіти і науки Запорізької міської ради під розміщення станції юних техніків.

Рішенням Запорізької міської ради №28 від 25.06.2008 «Про ліквідацію спеціалізованої багатопрофільної школи І-ІІІ ступенів №16», спеціалізовану багатопрофільну школу І-ІІІ ступенів №16 ліквідовано та доручено виконавчому комітету Запорізької міської ради вирішити питання подальшого використання будівлі і споруди по вул. Воронезькій.

Враховуючи вимоги ч. 4, 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент прийняття рішення про ліквідацію закладу освіти), основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Таким чином, згідно вимог законодавства чинного на момент ліквідації навчального закладу, майно закладу освіти, тобто будівля по вул. Воронезькій, 22 не підлягала вилученню та приватизації.

Після проведення інвентаризації будівлі Міської станції юних техніків за адресою: м. Запоріжжя, вул. Воронезька, 22, з метою збереження навчального профілю майна закладу освіти, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно №378320 від 23.12.2009, за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право власності на нерухоме майно літ. А-3 інв. № 10310002 загальною площею 10662,1 кв.м. за адресою: вул. Воронезька, 22 у місті Запоріжжя під будівлю міської станції юних техніків, тобто для використання позашкільним закладом освіти.

На підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №188/20 від 21.04.2011 «Про передачу майна комунальної власності в оперативне управління департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради» доручено управлінню освіти і науки Запорізької міської ради передати, а департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради прийняти в оперативне управління майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до даного рішення, у тому числі і приміщення Станції юних техніків з інвентарним номером 10310002 по вул. Воронезька, 22.

Таким чином, після ліквідації навчального закладу, майно закладу освіти, а саме будівля по вул. Воронезька, 22 у місті Запоріжжя перебувала в оперативному управлінні департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, який в свою чергу є Балансоутримувачем нерухомого майна та у користуванні Станції юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області.

Рішенням Запорізької міської ради від 30.11.2016 № 41 змінено найменування Станції юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області на Позашкільний навчальний заклад «Станція юних техніків» та затверджено Статут позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради. Статутом Позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради Запорізької області (скорочена назва - ПНЗ «СЮТ»), затвердженого рішенням міської ради від 30.1 1.2016 №41 передбачено, що ПНЗ СЮТ є правонаступником прав та обов`язків Станції юних техніків Запорізької міської ради Запорізької області.

Відповідно до інвентарної картки обліку об`єкта основних засобів №21/101310002 будівля літ. А-3, яка знаходиться за адресою вул. Воронезька, 22 у м. Запоріжжі, інвентарний номер 101310002, площею 10662,1 кв.м, закріплена за ПНЗ «СЮТ».

Правова позиція щодо щодо належності такого доказу як інвентарна картка наведена у постанові Верховного Суду у справі № 913/152/18 від 05.08.2020.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.08.2021 спірна будівля також визначена як будівля міської станції юних техніків (загальна площа 10662,1 кв.м).

Як вбачається з умов оспорюваного договору оренди, майно закладу освіти передається в оренду з метою розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру. Таким чином, отримавши приміщення у користування, орендар за адресою: м. Запоріжжя, вул. Воронезька, 22 отримав право на здійснення господарської діяльності із надання медичних послуг.

Таким чином, приміщення позашкільного закладу освіти передане в оренду суб`єкту господарювання, господарська діяльність якого не пов`язана з наданням послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Використання спірного об`єкту нерухомого майна під господарську діяльність із надання медичних послуг, а саме для розміщення медичного кардіологічного реабілітаційного центру не є використання його за освітнім призначенням.

Частиною 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» (в редакції на час укладання оспорюваного договору) передбачалось, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомими майном відповідно до законодавства.

Наразі імперативними приписами ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства (набрали чинності 10.07.2021).

Таким чином, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог зазначеної норми законодавець визначає обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов`язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (в тому числі на умовах оренди). Невикористання певного приміщення навчальним закладом не свідчить про неприналежність цього приміщення до об`єкта освіти. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 905/1266/17, від 10.04.2018 у справі № 906/165/17, від 04.07.2018 у справі № 902/653/17. Невикористання позашкільним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю, а недостатнє фінансування комунального навчального закладу також не с підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.

Крім того, вказані медичні послуги не є тими послугами, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладом освіти та пов`язані із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Об`єкт оренди використовується не за освітнім призначенням та в цілях не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу, орендарем фактично допущено перепрофілювання приміщення, що є підставою для визнання договору оренди недійсним.

Здійснення ТОВ «РССЦ Медздравниця» діяльності в приміщенні позашкільного навчального закладу суперечить як вимогам чинного законодавства України, так і нормам міжнародного права.

Згідно з листом Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради № 01.01.-21/1986 від 06.08.2021, будівля спеціалізованої багатопрофільної школи І-ІІІ ступенів №16 Запорізької міської ради після ліквідації та виключення з переліку об`єктів освіти міста була передана в оперативне управління Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради та надана у користування структурного підрозділу ПНЗ «СЮТ».

Крім того, відповідно до вказаного листа, грошові кошти від оренди нерухомого майна комунального закладу освіти використовуються виключно на потреби ПНЗ «СЮТ».

Аналогічну інформацію надано Запорізькою міською радою у листі №08747/03-20/09 від 12.07.2021 та №06609/03-20/09 від 31.05.2021, згідно з яким, орендні кошти, отримані від ТОВ «РССЦ Медздравниця» використано виключно на потреби ПНЗ «СЮТ», а саме: придбання інтерактивної дошки; придбання ноутбуків; придбання кондиціонеру; придбання будівельних матеріалів; оплату послуг з проведення Інтернету; оплату поточного ремонту освітлення учбового приміщення.

Запорізькою міською радою також зазначено, що залишок невикористаних коштів заплановано використати виключно на потреби ПНЗ «СЮТ».

Згідно з Положення про Департамент освіти і науки Запорізької міської ради, основним обов`язком Департаменту є реалізація права Засновника щодо управління закладами освіти, які визначаються Законом України «Про освіту» та іншими законами України, установчими документами закладу освіти.

Пунктом 1.5 Положення передбачено, що майно департаменту належить йому на праві оперативного управління. Розпорядження майном здійснюється відповідно до положень чинного законодавства України.

Згідно п. 1.7 Положення, Департамент є правонаступником прав та обов`язків департаменту освіти і науки, молоді і спорту Запорізької міської ради у частині здійснення повноважень щодо реалізації державної політики в галузі освіти і виховання.

Основним завданням Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради є реалізація державної політики в галузі освіти на території міста Запоріжжя, з урахуванням його особливостей соціально-культурного середовища (п. 2.1. Положення).

Сам факт того, що Департамент освіти і науки Запорізької міської ради є стороною спірного договору оренди та є балансоутримувачем спірного майна, підтверджує ті обставини, що приміщення №№ 183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ А - 3), загальною площею 2015,9 кв.м по вул. Воронезькі, 22 м. Запоріжжя є майном для освітньої діяльності.

Спірне нерухоме майно перебуває в оперативному управлінні Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради та у користуванні Позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Запорізької міської ради. Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради для можливості передачі в оренду, під розміщення медичного центру, на відповідному праві, вказане майно Запорізькою міською радою не передавалось. Укладення правочинів позички з іншими юридичними особами не свідчить про відповідність оспорюваного договору вимогам закону.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України до повноважень прокуратури віднесено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як визначено статтею 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.

У відповідності до пункту 4.1. рішення Конституційного Суду України від 04.03.2004 № 1-4/2004 освіта визнається однією з пріоритетних сфер соціально-економічного, духовного та культурного розвитку суспільства.

З огляду на викладені положення законодавства захист прав учнів та вихованців навчальних закладів є загальнодержавним пріоритетом для країни, а забезпечення здійснення освітнього процесу та реалізація державної освітньої політики неможлива без належної матеріально-технічної бази.

Інтереси держави у даному випадку полягають у захисті прав дітей на отримання освіти у навчальному закладі зі створеними відповідними умовами для їх функціонування і розвитку, зокрема і їх матеріальної бази, а також забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання та праці.

Таким чином, порушення вимог законодавства під час передачі в оренду майна навчального закладу має наслідком порушення інтересів держави в галузі освіти.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення).

Враховуючи вищенаведене, прокурором самостійно визначено, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в незаконному, нецільовому використанні приміщення навчального закладу, загрозі збереження існуючої мережі навчальних закладів та їх матеріально-технічної бази, а також забезпечення належних умов для навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності.

Положенням про Департамент освіти і науки Запорізької міської ради, затвердженим рішенням Запорізької міської ради №33 від 30.09.2020, визначено повноваження Департаменту з оспорюваного питання. Зокрема, згідно з п. 1.1 Департамент освіти і науки Запорізької міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради; п. 2.1 визначено, що основним завданням департаменту освіти є реалізація державної політики в галузі освіти на території міста Запоріжжя; п. 2.8 визначено, що департамент освіти здійснює контроль за дотриманням актів законодавства з питань освіти; п. 2.17 передбачене, що департамент є уповноваженою особою Запорізької міської ради, як засновника комунальних закладів освіти міста Запоріжжя, та органом управління комунальних закладів освіти, заснованих Запорізькою міською радою.

Положенням про Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради №33 від 30.09.2020 визначено, що метою діяльності департаменту є управління майном права комунальної власності, яке здійснюється в межах визначених Запорізькою міською радою, та забезпечення контролю за його використанням, виконання Програми приватизації об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя, затвердженої рішенням Запорізької міської ради, та забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від приватизації об`єктів комунальної власності.

Разом з тим, саме Департамент освіти і науки Запорізької міської ради та Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради є сторонами оспорюваного договору, а тому набувають статусу відповідачів.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Особливості реалізації прав територіальної громади через органи місцевого самоврядування визначено у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009.

Так, відповідно до Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 5). Виходячи з цих конституційних положень у системному зв`язку з положеннями ст. 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, перелік яких визначено у Конституції і законах України.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами ст. ст. 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що права територіальної громади міста Запоріжжя, у тому числі і право на захист, реалізуються через її представницький орган, статус органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, має виключно Запорізька міська рада.

Звертаючись з даним позовом прокурор намагається захистити інтереси територіальної громади міста Запоріжжя, шляхом повернення приміщення, яке незаконно використовується.

Крім того, «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою повернути приміщення із незаконного користування ТОВ «РССЦ Медздравниця» є задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час користування майном закладів освіти комунальної форми власності. Суспільний, «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині відновлення становища, яке існувало до порушення права власності навчального закладу на майно, захист такого права шляхом повернення державі об`єкту нерухомого майна.

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Більш того, основою будь-якої держави є нормативно правові акти, які є обов`язковими до виконання. Без права і законодавства держава не спроможна ефективно управляти суспільством, забезпечувати здійснення прийнятих нею рішень, охороняти і захищати права своїх громадян. При цьому, створюючи систему органів державної влади та визнаючи свободу кожного у реалізації прав, держава жодним чином не мала на меті щоб будь-який суб`єкт правовідносин міг обійти встановлений законом порядок набуття певних прав. Саме тому, врегульовуючи відносини набуття права користування майном закладів освіти, законодавець їх чітко унормував. При цьому кожному без винятку не надано право на зловживання чи нівелювання закону.

Таким чином, дії відповідачів безпосередньо порушують як інтереси держави, так й інтереси територіальної громади міста Запоріжжя.

Держава зацікавлена у дотриманні вимог законодавства при управлінні майном комунальної власності, тощо. Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності суб`єктів цивільних правовідносин.

У той же час, незаконне, всупереч визначеному законодавством порядку використання майна закладу позашкільної освіти такому суспільному інтересу не відповідає та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Держава виступає гарантом реалізації та впровадження на території країни прийнятих законів та інших нормативно-правових актів, тобто будь-які суспільно-правові відносини, які виникають, мають реалізовуватися виключно в правовому полі, в межах визначених чинним законодавством.

Зі змісту статті 19 Конституції України, частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Верховним Судом у справі № 918/47/18 наголошено, що інтереси держави полягають у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, проте направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 по справі № 4/166"Б").

Враховуючи зазначене не є правильним виключення діяльності органів місцевого самоврядування з такого поняття як «інтереси держави» оскільки, виходячи із рішення Конституційного Суду України, законодавства, що регулює реформу децентралізації та правовідносини у сфері місцевого самоврядування, держава може вбачати інтереси і у діяльності органів місцевого самоврядування та навіть в діяльності приватних підприємств, товариств, закріплюючи на законодавчому рівні «межу» їх діяльності і порядок дій.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у Постанові ВСУ від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначає, що сам факт не звернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновку, що процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (стаття 44 ГПК України). У випадку звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі компетентного органу фактичним позивачем є держава, і саме вона набуває процесуальної дієздатності і є учасником справи.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Частиною 2 ст. 324 ЦК України передбачено, що від імені українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосереднього територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Таким чином, реалізація правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження майном позашкільного закладу освіти належить органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Запорізька міська рада.

Звернення прокурора до суду з позовом у цій справі спрямовано саме на захист інтересів територіальної громади в особі Запорізької міської ради, як власника об`єкту нерухомого майна комунальної власності, права якої порушено, внаслідок укладення спірного договору оренди нерухомого майна.

Територіальна громада міста Запоріжжя, як власник спірного об`єкта нерухомості, делегує Запорізькій міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Листами від 16.06.2021 прокуратурою повідомлено сторони спірного договору оренди про порушення законодавства, а саме Департамент освіти і науки Запорізької міської ради та Департамент комунальної власності Запорізької міської ради, які проігнорували обставини, викладені в них.

Згідно з інформацією Департаменту комунальної власності Запорізької міської ради №3743/01/01-07 від 30.07.2021 та Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради №01.01-21/1986 від 06.08.2021, договір укладено відповідно до норм чинного законодавства та підстав для його розірвання немає, оскільки передана в оренду частина приміщення навчального закладу не використовувалась за призначенням та потребувала ремонту.

На повторні листи прокуратури від 06.08.2021 щодо вжитих заходів із розірвання спірного договору оренди, Департамент комунальної власності Запорізької міської ради листом №4076/01/01-07/6062 від 19.08.2021 повторно повідомив прокуратуру про відсутність підстав для розірвання договору, а Департамент освіти і науки взагалі не відреагував, відповідь у зазначений у запиті строк не надійшла.

Крім того, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави окружною прокуратурою на адресу Запорізької міської ради скеровано листи №53-845вих-21 від 12.05.2021, №53-1704вих-21 від 16.06.2021 та №53-3629вих-21 від 14.09.2021, в яких викладено виявлені факти порушень вимог законодавства при передачі в оренду майна закладу освіти.

Запорізька міська рада як власник об`єкту нерухомого майна комунальної форми власності, повинна була вжити заходи до усунення порушень законодавства, зокрема шляхом пред`явлення позовної заяви щодо визнання спірного договору оренди недійсним та зобов`язання повернення об`єкту нерухомого майна.

Однак, Запорізька міська рада листами №06609/03-20/09 від 31.05.2021 та №08747/03-20/09 від 12.07.2021 повідомила прокуратуру про те, що передача в оренду спірного об`єкту нерухомого майна є економічно доцільним, чим фактично підтвердила свою бездіяльність щодо оспорюваного договору.

Крім того, в листі прокуратури №53-845вих-21 від 12.05.2021, окрім іншого, запитувалась інформація про вжиті Запорізькою міською радою заходи, з метою повернення нерухомого майна із незаконного користування ТОВ «РССЦ Медздравниця». Однак, у листі №06609/03-20/09 від 31.05.2021, Запорізька міська рада взагалі не повідомила Дніпровську окружну прокуратуру м. Запоріжжя про вжиті заходи претензійно-позовного характеру щодо визнання договору недійсним та витребування у ТОВ «РССЦ Медздравниця» приміщення ПНЗ «СЮТ» Запорізької міської ради.

На лист прокуратури №53-3629вих-21 від 14.09.2021 про надання інформації про вжиті заходи претензійно-позовного характеру, Запорізька міська рада не надала жодної відповіді у встановлений строк.

Вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, та наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва.

Позивачем та відповідачами 1, 2 порушено визначений законом порядок передачі в оренду нерухомого майна закладів освіти.

Позовна вимога про визнання договору оренди від 28.01.2021 № 03/21 недійсним підлягає задоволенню.

У разі визнання судом оспорюваного договору оренди недійсним, у орендаря виникає обов`язок по поверненню орендованого майна. Вимога про зобов`язання ТОВ «РССЦ Медздравниця» повернути територіальній громаді нежитлові приміщення №№183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3) загальною площею 2015,9 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Воронезька, 22, орендодавцю та балансоутримувачу є похідною та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4.1.4. договору орендар повертає комунальне майно балансоутримувачу, орендодавцю одночасно із підписанням Акту приймання-передачі вказаного майна у порядку, передбаченому чинними нормативно-правовими актами з цього питання: не пізніше останнього дня строку дії цього договору у разі закінчення строку дії цього договору; протягом 3 робочих днів з дати припинення/розірвання цього договору; не пізніше 3 робочих днів з дати формування Протоколу про визнання переможця аукціону на продовження договору, яким визначено, що переможцем стала інша особа. Майно вважається повернути з оренди з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі з оренди орендованого майна (п. 4.3. договору).

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідачів спростовуються вищевикладеним та судом відхиляються.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів 1, 2, 3.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним договір оренди від 28.01.2021 № 03/21 нерухомого майна по вул. Воронезькій, 22, що належить до комунальної власності та передається в оренду за результатами проведення аукціону, укладений Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (код ЄДР 37573068), Департаментом освіти і науки Запорізької міської ради (код ЄДР 37573094) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РССЦ Медздравниця» (код ЄДР 43649915).

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця, ідентифікаційний код юридичної особи 43649915 (вул. Воронезька, буд. 22, м. Запоріжжя, 69114) повернути територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573094 (вул. Незалежної України, буд. 39-Б, м. Запоріжжя, 69037) та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573068 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105), за актом приймання-передачі нежитлові приміщення №№ 183-186, 188-198, 200, 201, 204-242 третього поверху будівлі (літ. А-3), загальною площею 2015,9 кв.м по вул. Воронезькій, 22, м. Запоріжжя.

4. Стягнути з Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573068 (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973 (вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя) судовий збір у розмірі 1513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн. 33 коп.

5. Стягнути з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 37573094 (вул. Незалежної України, буд. 39-Б, м. Запоріжжя, 69037) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973 (вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя) судовий збір у розмірі 1513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн. 33 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю РССЦ Медздравниця, ідентифікаційний код юридичної особи 43649915 (вул. Воронезька, буд. 22, м. Запоріжжя, 69114) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973 (вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя) судовий збір у розмірі 1513 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн. 34 коп.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 31.01.2022.

Суддя А.О. Науменко