РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/17823/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгпостач-плюс», Полтавська обл., м. Гадяч

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Компані Груп», м. Київ

про стягнення 380 297,00 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгпостач-плюс» (далі - ТзОВ «Торгпостач-плюс»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Компані Груп» (далі - ТзОВ «Бізнес Компані Груп»/відповідач) про стягнення 380 297,00 грн, у тому числі: 248 400,00 грн - основного боргу, 7 697,00 грн - пені та 124 200,00 грн - санкції, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №220721/2 від 22.07.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.11.2021 позовну заяву ТзОВ «Торгпостач-плюс» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

23.11.2021 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.11.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, належним чином повідомлявся судом про відкриття провадження у справі, однак до суду повернулося поштове відправлення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгпостач-плюс» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Компані Груп» (далі - покупець) укладено договір поставки №220721/2, відповідно до якого продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність покупця товар, зазначений в специфікації у додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.2. та п. 1.3. договору асортимент товару, що поставляється, строки та умови його поставки, ціна, порядок і строки його оплати обумовлюються сторонами в цьому договорі та/або в специфікаціях, рахунках, які є його невід`ємними частинами. Загальна вартість договору складається із загальної вартості товару, фактично поставленого постачальником на користь покупця в період дії договору.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за замовлений та отриманий товар у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання товару.

В п. 7.2. договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем термінів розрахунків за отриманий товар, визначених договором і додатковими угодами (додатками) до нього покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені за кожний день прострочення, а за прострочення більше 20 днів - додатково сплачує договірну санкцію у розмірі 10% від простроченої суми коштів за кожні 10 днів такого прострочення.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 8.1. договору).

На виконання умов цього договору, сторонами підписана специфікація на постачання товару, відповідно до якої позивач зобов`язався поставити моноблок Asus V161GART-BD007D (90PT0201-M06100) Black у кількості 18 шт. на загальну суму 248 400,00 грн.

22.07.2021 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 248 400,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною №10 та актом прийому-передачі №10.

Також, позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №8 від 22.07.2021 на суму 248 400,00 грн.

Проте, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Бізнес Компані Груп» утворилась заборгованість в сумі 248 400,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Бізнес Компані Груп» борг у розмірі 248 400,00 грн, пеню в сумі 7 697,00 грн та санкції, передбачені п. 7.2. договору, у розмірі 124 200,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом вище встановлено, що 22.07.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №220721/2, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 248 400,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною №10 від 22.07.2021 та актом прийому-передачі №10 від 22.07.2021.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Бізнес Компані Груп» утворилась заборгованість в сумі 248 400,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за замовлений та отриманий товар у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Бізнес Компані Груп» порушено умови договору поставки №220721/2 від 22.07.2021 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 248 400,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 697,00 грн, нараховану на суму боргу за період з 30.07.2021 по 06.10.2021 та санкцію, передбачену п.7.2. договору, у розмірі 124 200,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В п. 7.2. договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем термінів розрахунків за отриманий товар, визначених договором і додатковими угодами (додатками) до нього покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені за кожний день прострочення, а за прострочення більше 20 днів - додатково сплачує договірну санкцію у розмірі 10% від простроченої суми коштів за кожні 10 днів такого прострочення.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та санкції, передбаченої п. 7.2. договору, і встановив, що ці розрахунки обчислено арифметично вірно, відповідно ці вимоги також підлягають задоволенню.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгпостач-плюс» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Компані Груп» (04114, місто Київ, вулиця Макіївська, будинок 10, приміщення 7; ідентифікаційний код 39310886) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгпостач-плюс» (37300, Полтавська область, місто Гадяч, вулиця Тельмана, будинок 23А/11; ідентифікаційний код 41118765) 248 400 (двісті сорок вісім тисяч чотириста) грн 00 коп. - основного боргу, 7 697 (сім тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 00 коп. - пені, 124 200 (сто двадцять чотири тисячі двісті) грн 00 коп. - санкції та 5 704 (п`ять тисяч сімсот чотири) грн 45 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук