ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2022 р. Справа № 924/943/21

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., при секретарі судового засідання Кузиній М-О.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» м. Київ

до Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 163274,64 грн.

Представники сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

В судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» м. Київ звернулося до господарського суду з позовною заявою до відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 163274,64 грн., з яких заборгованість за договором поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. в сумі 143520,00 грн., 14352,00 грн. інфляційних втрат та 5402,64 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. позивач здійснив відповідачу поставку товару загальною вартістю 143520,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною № 2/07 від 07.07.2020. Відповідач за отриманий товар розрахунки не провів що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.10.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.11.2021р.

Ухвалою суду від 09.11.2021р. відкладено підготовче засідання на 29.11.2021р.

Ухвалою суду від 09.11.2021р. залишено без руху заяву ТОВ «Нуклесолар Україна» про збільшення позовних вимог та надано строк 5 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме сплатити та надати суду докази сплати судового збору в розмірі 125,69 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2021р. заяву про збільшення позовних вимог прийнято. Предметом спору по справі є: стягнення 163274,64 грн., з яких 143520,00 грн. заборгованості, 14352,00 грн. інфляційних втрат та 5402,64 грн. 3% річних. Продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/943/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 20.12.2021р.

Ухвалою суду від 20.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу №924/943/21 до судового розгляду по суті на 04.01.2022р.

Ухвалою суду від 04.01.2022р. в судовому засіданні оголошено перерву до 12.01.2021р.

Ухвалою суду від 12.01.2022р. відкладено судове засідання на 20.01.2022р.

Відповідач у відзиві на позов від 12.10.2021 просить відмовити у позові у повному обсязі. Вказує, що зважаючи на п. 6.4 договору датою поставки товару позивачем для відповідача є 10.08.2020. Відповідач не мав можливості у строк, встановлений договором (по 10.08.2020 включно), повністю здійснити оплату для позивача поставленого товару, у зв`язку з вкрай важким фінансовим становищем відповідача, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, що відбулися в енергетичному ринку країни. Звертає увагу, що опинившись в умовах функціонування нового ринку електроенергії, відповідач зазнав значного фінансового навантаження, адже тих грошових коштів, що надходили від продажу електроенергії, було недостатньо для виконання попередніх та поточних договірних зобов`язань з оплати товарів робіт та послуг. Крім того, значна частина грошових коштів спрямовувалась для оплати невідкладних першочергових платежів в бюджет, забезпечення безпеки в роботі АЕС, а також для проведення позапланових закупівель з метою забезпечення карантинних заходів, запроваджених у відповідача у зв`язку зі складною епідеміологічною ситуацією у світі, спричиненою розповсюдженням поширення коронавірусу СОVID-19. Відтак, відповідач не мав можливості здійснити оплату поставленого позивачем товару у строки, визначені умовами договору, внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, оскільки невиконання прийнятого на себе відповідачем зобов`язання не пов`язано із ризиками господарської діяльності підприємства та не є наслідком його неефективної роботи. Зазначає, що проведене у позовній заяві нарахування Позивачем для Відповідача 3% річних за період з 08.08.2020 по 10.08.2020 (включно) є безпідставним, оскільки у цей період часу обов`язок Відповідача щодо оплати товару простроченим не був, а за змістом приписів частини 2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, виключно боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, і у разі відсутності такого прострочення виконання грошового зобов`язання, обов`язок зі сплати кредитору інфляційних нарахувань та 3% річних у сторони зобов`язання не виникає. Зазначає, що наведені позивачем у позовній заяві розрахунки 3% річних та інфляційних втрат проведено без належного врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

Відповідач звертає увагу, що наведений у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат за Договором за період по 10.09.2021 всупереч наведеним вище висновками Верховного суду безпідставно проведено Позивачем без врахування індексів інфляції за місяць серпень 2020 року, коли мала місце дефляція (індекс інфляції за серпень 2020 року складав 0,998), а також за місяць серпень 2021 року, коли мала місце дефляція (індекс інфляції за серпень 2021 року також складав 0,998). Врахування зазначених індексів інфляції за серпень 2020 року (0998) та серпень 2021 року (0,998) при проведені обрахунку інфляційних втрат за Договором за період прострочення оплати вартості поставленого товару за Договором з 11.08.2020 по 10.09.2021 значно зменшує загальний розмір інфляційних втрат, які можуть підлягати стягненню з Відповідача на користь Позивача. Отже, як вказує відповідач, позивач здійснив невірні розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань, що призвело до збільшення суми, яку просять стягнути, що є неправомірним. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі. Разом із тим, вказує, що у разі ухвалення судом рішення про повне або часткове задоволення позовних вимог позивача, відповідач просить надати йому відстрочення виконання такого рішення суду тривалістю 3 календарних місяці з моменту набрання таким рішенням суду законної сили.

Крім того, у відзиві на позов відповідач не визнає вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, оскільки вважає їх безпідставними і необґрунтованими, а їх розмір надмірно завищеним, безпідставним і не підтвердженим належними, допустимими і достатніми доказами, зокрема відсутні докази надання професійної правничої допомоги та її оплати. Зазначає, що враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяги досліджуваних обставин справи та доказів, справа № 924/943/21 є нескладною і в розумінні ч. 5 ст.12 ГПК України є малозначною, а тому витрати позивача на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн. не відповідають складності цієї справи та є необґрунтованими і надмірно завищеними.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

05.05.2020 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція») (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» (Постачальник) було укладено договір поставки № 16406/53-124-01-20-12099, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти і оплатити товар згідно з найменуванням в асортименті, в кількості, за цінами, та по коду УКТ ЗУД які передбачені у специфікації №1 до договору (додаток №1 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Обсяги закупівлі Товару та загальну ціну за договором може бути зменшено залежно від

реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору,

шляхом укладення додаткової угоди до договору. (п. 1.2 договору).

За умовами п. 3.1 договору строк поставки товару становить протягом 60-ти календарних днів з дати укладення сторонами договору.

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DРP згідно з Інкотермс 2020 на складі вантажоотримувача за адресою: (30100, м. Нетішин, Хмельницька область, Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство»/ склад № 10, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницької області,30100)( (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору визначено, що ціна по договору становить 119600,00 грн., крім того ПДВ 20% 23920,00 грн. Всього: ціна договору 143520,00 грн.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по договору визначається специфікацією № 1 (п. 4.2 договору).

За умовами п. 5.1 договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості.

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 6.2 договору перехід права власності на товар за договором відбувається з дати поставки товару на склад вантажоотримувача за умови відповідності поставленого товару вимогам договору.

Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.4 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів з моменту їх настання або припинення (п. 7.2 договору).

Згідно з п. 7.3 договору у разі настання форс-мажорних обставин строк виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором відстрочується пропорційно, на час їх дії.

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат (довідка) Торгово-промислової палати України відповідно до ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» або інших компетентних органів відповідно до діючого законодавства (п. 7.5 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

За порушення строку поставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк Товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості. (п. 8.2 договору).

Згідно п. 8.3. договору, постачальник несе відповідальність за шкоду, завдану внаслідок неякісного Товару.

Сплата штрафу не звільняє Постачальника від компенсації завданій для Покупця збитків. (п. 8.4 договору).

Відповідно до п. 8.5 договору, Постачальник зобов`язуєтеся компенсувати для ДП "НАЕК "Епергоатом" (ВП ХАЕС) витрати, понесені ним у зв`язку із застосуванням до нього органами ДФС штрафних санкцій за зниження податкових зобов`язань з ПДВ за договором, з вини Постачальника.

У випадку невиконання Постачальником зобов`язань, визначених п.2.3 Договору, Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю штраф, за порушення строку заміни або до поставки Товару, в розмірі 20% від вартості Товару, який підлягає заміні або до поставці. Сплата штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за договором.

Договір вважається укладеним з дати його реєстрації в ДП НАЕК «Енергоатом» за умови підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2020р. В частині гарантійних зобов`язань - до повного виконання зобов`язань сторонами. (п. 11.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

Додатком № 1 до договору оформлено специфікацію № 1, в якій визначено найменування товару, технічні характеристики, кількість та ціну. Загальна вартість товару становить 143520,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020 та специфікації №1 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 143520,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2/07 від 07.07.2020 на суму 143520,00 грн. (дата підписання накладної відповідачем 10.07.2020). Вказані накладні підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток без будь-яких зауважень.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості за договором поставки товару № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020 повідомляв, що у разі не сплати боргу змушений буде звернутися до суду.

Відповідач в своїй відповіді на претензію повідомив позивача про те, що не був належним чином профінансований через вкрай низький рівень розрахунків споживачів за відпущену на ринок електричну енергію в умовах функціонування нового в Україні ринку електроенергії. Майже всі надходження грошових коштів відповідач змушений використовувати, перш за все, для оплати невідкладних першочергових платежів до бюджету, а так5ож для оплати невідкладних платежів для забезпечення безпеки в роботі АЕС. Крім того, вживає всі можливі дії та заходи для вирішення питання погашення кредиторської заборгованості, яка виникла перед позивачем та планує сплатити найближчим часом після надходження коштів за відпущену на ринок електричну енергію.

Відповідач з позивачем за отриманий товар не розрахувався, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на день звернення з позовом до суду згідно договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. становить 143520,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати згідно договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. в сумі 14252,00 грн. та 5402,64 грн. 3% річних.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, позивач подав позов про стягнення з відповідача заборгованість за договором поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. в сумі 143520,00 грн. основного боргу, 5402,64 грн. 3% річних, 14352,00 грн. інфляційних втрат.

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають із договорів поставки. Так, на підставі договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020 та специфікації № 1 позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 143520,00 грн., що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими відтисками їх печаток видатковою накладною № 2/07 від 07.07.2020р.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У п. 5.1 договорів сторони передбачили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару на склад вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору щодо його кількості та якості

Поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DРP згідно з Інкотермс 2020 на складі вантажоотримувача за адресою: (30100, м. Нетішин, Хмельницька обл., Хмельницьке відділення ВП «Складське господарство»/ склад № 10, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницької області, 30100 (п. 3.2 договору). Датою поставки товару вважається дата підписання вантажоотримувачем видаткової накладної (п. 6.3 договору).

Як вбачається із змісту видаткової накладної №2/07 від 07.07.2020, остання містить підпис про отримання товару, який скріплений відтиском печатки відповідача, із зазначенням дати отримання 10.07.2020.

Зважаючи на викладене та зміст п. 6.3 договору, датою поставки товару за договором поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020 є 10.07.2020р.

Враховуючи викладене, положення п.п. 5.1, 6.3 договору та встановлену судом дату поставки товару, відповідач повинен був провести розрахунок за отриманий товар у строк по 11.08.2020 включно.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договорами. Відповідач прийняв товар, однак обов`язку по його оплаті в строк встановлений договорами не виконав. Таким чином, станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору поставки № 16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. становить 143520,00 грн.

У відповідності до ст. 538 Цивільного кодексу України, при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що відповідач не надав, а матеріали справи не місять доказів здійснення повної оплати вартості отриманого товару.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем згідно договору поставки №16406/53-124-01-20-12099 від 05.05.2020р. становить 143520,00 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат судом враховується наступне.

У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань, позивач нарахував 3% річних в розмірі 5402,64 грн. за період з 08.08.2021 по 09.11.2021 та інфляційні втрати в сумі 14352,00 грн. за вересень 2020р. - вересень 2021р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлений судом строк проведення розрахунку за поставлений товар - по 11.08.2020р. включно, суд провів перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та встановив, що правомірним буде нарахування 3% річних в загальній сумі 5386,24 грн. за період з 10.08.2020 по 09.11.2021. Нарахування 16,40 грн. є безпідставним.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд приходить до висновку про правомірність та правильність останнього.

При цьому суд встановив, що останній проведено з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що заборгованість відповідача за поставлений товар виникла раніше 16 числа місяця, нарахування інфляційних втрат слід здійснювати з урахуванням цього місяця, в якому повинен був проводитись розрахунок.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу дії об`єктивних та незалежних від нього обставин, що є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Положеннями 7.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п. 2 ст. 14-1 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів з моменту їх настання або припинення (п. 7.2 договору).

Доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат (довідка) Торгово-промислової палати України відповідно до ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" або інших компетентних органів відповідно до діючого законодавства (п. 7.5 договору).

З аналізу наведених норм та положень договору слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Однак відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами наявності форс - мажорних обставин для відповідача, і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

З огляду на вказане не може вважатись також форс-мажорною обставиною і посилання відповідача на скрутне фінансове становище, спричинене наявністю заборгованості перед ДП "Енергоринок". При цьому суд також враховує положення ст. 617 ЦК України, згідно з якими не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 143520,00 грн. заборгованості, 5386,24 грн. 3% річних, 14352,00 грн. інфляційних втрат. Нарахування 16,40 грн. 3% річних є безпідставним.

У відзиві на позов відповідач просить надати йому відстрочення виконання рішення суду тривалістю 3 календарних місяці з моменту набрання таким рішенням суду законної сили.

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу вищенаведеного суд вбачає, що відстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач вказує на його складне фінансове становище, що склалося у зв`язку із функціонуванням нового ринку електроенергії, запровадженням карантину. При цьому будь - яких доказів на підтвердження вищевказаного відповідач не подав.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Враховуючи вищезазначені судом обставини у сукупності, в тому числі вину відповідача у виникненні спору, відсутність належних обґрунтувань необхідності відстрочення виконання рішення суду, а саме не наведено та не підтверджено доказами наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість виконання рішення на даний час, суд вважає за належне у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Нуклесолар Україна" м. Київ до відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 163274,64 грн. задовольнити частково.

Стягнути з відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Хмельницька обл., м. Нетішин, вул.Енергетиків, буд.20, код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нуклесолар Україна" (01030, м. Київ, вул. Пирогова,1/35, офіс 9/1, код 42828452) 143520,00 грн. (сто сорок три тисячі п`ятсот двадцять гривень 00 коп.) заборгованості, 5386,24 грн. (п`ять тисяч триста вісімдесят шість гривень 24 коп.) 3% річних, 14352,00 грн. (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят дві гривні 00 коп.) інфляційних втрат, 2448,87 грн. (дві тисячі чотириста сорок вісім гривень 87 коп.) витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У стягненні 16,40 грн. 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 31.01.2022р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук: 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу