УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

28.01.2022Справа №910/823/22

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши позовну заяву Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106) до Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34; ідентифікаційний код 33304730) в особі комісії з реорганізації про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи в особі комісії з реорганізації, в якому просить зобов`язати останню включити до передавального акту від Державної іпотечної установи до Приватного акціонерного товариства "Українська фінансова житлова компанія" вимоги Національного банку України в розмірі 82 540 673,71 грн., які складаються з: 3% річних в сумі 1 139 215,62 грн. за прострочення сплати відсоткового доходу по 12 відсотковому періоду за облігаціями (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; інфляційних втрат в сумі 1 219 606,43 грн. за прострочення сплати відсоткового доходу по 12 відсотковому періоду за облігаціями (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; заборгованості в сумі 36 702 149,12 грн. по сплаті відсоткового доходу за 14 відсотковий період за облігаціями (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; 3% річних в сумі 1 055 460,83 грн. за прострочення сплати відсоткового доходу по 14 відсотковому періоду за облігаціями (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; інфляційних втрат в сумі 3 116 470,69 грн. за прострочення сплати відсоткового доходу по 14 відсотковому періоду за облігаціями (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; 3% річних в сумі 8 702 926,93 грн. за прострочення погашення облігацій (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук; інфляційних втрат в сумі 30 604 844,09 грн. за прострочення погашення облігацій (серії ВЗ) UA в кількості 9464 штук.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не було прийнято у встановлені строки рішення за результатами розгляду кредиторських вимог Національного банку України в рамках процедури припинення Державної іпотечної установи шляхом її реорганізації, у зв`язку з чим вважає за необхідне звернення з даним позовом за захистом своїх прав кредитора шляхом зобов`язання комісії з реорганізації включити його вимоги до передавального акту.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з метою обрахування суми судового збору, яка підлягає оплаті за визначеними вказаними положеннями ставки, в першу чергу є необхідним визначення характеру заявленої позовної вимоги.

В постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 розглядаючи таке питання Велика Палата Верховного Суду зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

В даному випадку, позовна вимога Національного банку України про зобов`язання Державної іпотечної установи в особі комісії з реорганізації включити до передавального акту від Державної іпотечної установи до Приватного акціонерного товариства "Українська фінансова житлова компанія" кредиторські вимоги Національного банку України в розмірі 82 540 673,71 грн. є фактичною вимогою про визнання грошових вимог на вказану суму, що свідчить про її майновий характер.

Отже, позовна вимога за поданим позовом має вартісну оцінку, а тому носить майновий характер.

В той же час, суд відзначає, що по своїй правовій природі розгляд заявленої вимоги, яка являє собою кредиторську вимогу в процесі припинення юридичної особи за рішенням власника, є аналогічним до розгляду судом кредиторської вимоги в процесі вирішення спору про банкрутство, для подання яких законодавцем було встановлено у п.п. 10) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору - 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, враховуючи аналогічний правовий характер таких випадків (вимог) суд вважає за доцільне застосовувати при визначенні розміру судового збору саме ставки, яка передбачена п.п. 10) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а не п.п. 2) п. 2 ч. 2 статті 4 такого Закону.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2 481,00 грн.

Відтак, при зверненні з даним позовом до суду позивачем мав бути оплачений судовий збір у розмірі 4 962,00 грн. (2х2 481,00 грн.).

Однак, позивач належним чином не виконав вимоги вказаних норм, оскільки доданий до позовної заяви меморіальний ордер № від 05.01.2022 на суму 2 481,00 грн. не є належним доказом повної сплати судового збору за звернення з даним позовом у визначеному законом розмірі.

У відповідності до частини 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява Національного банку України до Державної іпотечної установи в особі комісії з реорганізації про зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без руху, адже позивачем не було дотримано вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з нею (не надано доказів оплати судового збору у визначеному законом розмірі).

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З метою усунення встановлених недоліків позивач має надати суду докази доплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Національного банку України до Державної іпотечної установи в особі комісії з реорганізації про зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Зобов`язати Національний банк України протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних доказів доплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. згідно визначеного законодавством порядку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Р.В. Бойко