номер провадження справи 17/56/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2022 Справа № 5009/2347/12

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л., при секретарі судового засідання Шульгіній А.А., розглянувши матеріали заяви державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання

у справі № 5009/2347/12:

за позовною заявою: державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат, 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Індустрія", 69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 40, кв. 15

про розірвання договору від 24.10.11 № 898/13 та стягнення заборгованості в розмірі 466 345,00 грн.

У судове засіданні 26.01.22 учасники по справі не зявились.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.09.12 у справі № 5009/2347/12 позов державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат (надалі ДП СХІДГЗК) з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Індустрія (далі ТОВ Індустрія) про розірвання договору про закупівлю товарів за державні кошти від 24.10.11 № 898/13 та стягнення заборгованості за спірним договором в розмірі 466 345,00 грн. Задоволено. А саме суд вирішив:

- стягнути з ТОВ Індустрія () на користь ДП СХІДГЗК () 335 500,00 грн. основного боргу, 83 875,00 грн. пені, 46 970,00 грн. штрафу та 9 326,90 грн. судового збору;

- розірвати договір про закупівлю товарів за державні кошти від 24.10.11 № 898/13, укладений між ДП СХІДГЗК та ТОВ Індустрія;

- стягнути з ТОВ Індустрія () в доход Державного бюджету України 1 073,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення, господарським судом Запорізької області 02.10.12 видано відповідні накази про примусове виконання рішення по справі № 5009/2347/12, які дійсні для пред`явлення до 02.10.13.

17.01.22 до господарського суду Запорізької області надійшла заява ДП СХІДГЗК за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме наказу господарського суду Запорізької області від 02.10.12 по справі № 5009/2347/12 про стягнення з ТОВ "Індустрія" на користь ДП СХІДГЗК 335 500,00 грн. основного боргу, 83 875,00 грн. пені, 46 970,00 грн. штрафу та 9 326,90 грн. судового збору. Крім того, за змістом вказаної заяви стягував просить суд розгляд заяви проводити за відсутності представника ДП СХІДГЗК, як останній підтримує у повному обсязі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.01.22, вказану заяву по справі № 5009/2347/12 передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою суду від 17.01.22 призначено заяву ДП СХІДГЗК за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 5009/2347/12 до розгляду у судовому засіданні на 26.01.22 о 14 год. 10 хв. з повідомленням учасників справи.

У судове засідання 26.01.22 учасники справи не з`явились.

24.01.22 на електрону пошту суду від представника ДП СХІДГЗК Попович О.О. надійшло клопотання від 24.01.22 № 18/564 (не підписане електронним цифровим підписом) про розгляд заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за відсутності представника ДП СХІДГЗК.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Зазначений строк є процесуальним і може бути поновленим. Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку. Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавством не визначено, а тому суди дають оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

В обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ДП СХІДГЗК посилається, зокрема, на те що постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Є.В. від 26.06.13 виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження боржника. Повторне пред`явлення виконавчого документу для виконання до 26.04.14. Однак, в подальшому виконавчий документ на примусове виконання, повторно, не пред`являвся, у зв`язку з об`єктивними обставинами які не залежали від дій стягувала. Так, заявник вказує, що 22.01.13 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України відносно ОСОБА_1 , що займав посаду директора ТОВ «Індустрія». В межах даного кримінального провадження ДП СХІДГЗК заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 335 500 грн., що відповідає сумі основного боргу, стягнутого рішенням господарського суду Запорізької області з ТОВ «Індустрія». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.12.21 кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 22.01.13 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України закрито, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Заявлений ДП СХІДГЗК цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 335 500 грн. залишено без розгляду. Враховуючи те, що кримінальне провадження тривало значний період часу (2013-2021 рр.) та неможливість встановлення державним виконавцем місце знаходження боржника (про що зазначено в постанові про повернення виконавчого документа стягувача від 26.06.13) ДП СХІДГЗК розраховувало на стягнення суми боргу з ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, у зв`язку з чим наказ господарського суду Запорізької області від 02.10.12 повторно на виконання не пред`являвся.

Пунктом 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ст.12 цього Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом 3 років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином, законодавець збільшив до 3 років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.16 Законом № 1404-VIII, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.16 та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.16 (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.12.18 у справі № 910/11424/15, від 20.05.19 у справі № 904/10285/15).

Положенням п.1 ч. 4 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як встановлено судом строк пред`явлення наказу господарського суду Запорізької області від 02.10.12 по справі № 5009/2347/12 про стягнення з ТОВ "Індустрія" на користь ДП СХІДГЗК 335 500,00 грн. основного боргу, 83 875,00 грн. пені, 46 970,00 грн. штрафу та 9 326,90 грн. судового збору, виданого до набрання чинності Законом № 1404-VIII сплинув станом на 05.10.16, тобто на дату набрання вказаним Законом чинності.

Приписами ч. 1 ст. 329 ГПК України закріплено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям: належності, допустимості, достовірності і вірогідності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України (у редакції, чинній на момент розгляду заяви стягувача).

За положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 91 ГПК України встановлено зокрема, що: письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2). Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом (ч.3). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4). Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.5)

Судом враховано, що ГПК України, як процесуальним законом, не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма ч. 4 ст. 91 ГПК України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України «Про стандартизацію».

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163:2020 (чинний від 01 вересня 2021 року) затверджені наказом ДСТУ ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144.

Пунктами 5.26 вказаного Національного стандарту України визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Згідно із правовим висновком викладеним у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.12.18 у справі № 916/1813/16, якщо судом прийнято рішення за відсутності в матеріалах справи належним чином засвідчених доказів, такий спір вирішений судом на підставі недопустимих доказів.

Судом встановлено, що подані ДП СХІДГЗК разом із заявою за вих. від 10.01.22 № 18/74 в копіях докази, а саме: наказ господарського суду Запорізької області на 1 арк.; постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.13 на 1 арк.; ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.12.21 на 2 арк. не засвідчені належним чином. А отже, такі докази є недопустимими та не можуть бути прийняті судом в підтвердження доводів ДП СХІДГЗК викладених у заяві за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поважність причин пропущення строку для пред`явлення наказу до виконання.

Як наслідок, за відсутності допустимих доказів, суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини щодо причин пропуску стягувачем строку пред`явлення наказу до виконання та щодо їх поважності.

З огляду на викладене, судом відмовлено у задоволенні заяви ДП СХІДГЗК за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 5009/2347/12 через недоведеність.

Керуючись ст.ст. 14, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 234, 235, 329 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ДП СХІДГЗК за вих. від 10.01.22 № 18/74 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 5009/2347/12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 01.02.22 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст. 256 ГПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя В.Л. Корсун