ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

02.02.2022м. ДніпроСправа № 904/362/22

за позовом Фізичної особи-підприємеця Панченко Віталія Анатолійовича , м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", м. Київ

Третя особа-1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, м. Київ

Третя особа-2: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, м. Дніпро

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Ліпинський О.В.

ВСТАНОВИВ:

Панченко Віталій Анатолійович (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі Відповідач) в якій просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною (далі Третя особа-1) 16.09.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6808, яким запропоновано задовольнити вимоги Відповідача та стягнути заборгованість Позивача, таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги Позивач обґрунтовує відсутністю правових підстав для вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі. Крім того, Позивач посилається на пропуск строку для вчинення виконавчого напису та відсутність (неподання) нотаріусу доказів в підтвердження безспірності суми боргу, яку запропоновано стягнути за оскаржуваним виконавчим написом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 року відкрито провадження у справі № 904/362/22, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої Позивач просив суд зупинити стягнення на підставі спірного виконавчого напису, а також, заборонити приватному виконавцю виконавчого округу дніпропетровської області Русецькій О.О. (далі Третя особа-2) вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на даний час спірний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні Третьої особи-2, яка в межах виконавчого провадження винесла постанови про арешт коштів та майна боржника. З урахуванням наведеного, Позивач вважає, що реалізації його майна в рамках виконавчого провадження з виконання спірного виконавчого напису, в разі подальшого скасування такого напису судом, може призвести до численних судових процесів з метою повернення майна та коштів Позивачем у свою власність.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Оскільки в даному спорі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, а отже, в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі №910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

Як убачається з поданої заяви, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач вказував на вчинення відповідачем дії з примусового стягнення коштів за кредитним договором № 82/КВ-07 від 12.12.2007 року, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі та пред`явлення його до примусового виконання приватним виконавцем.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Суд зазначає, що норми статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документа до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій шляхом винесення відповідної постанови згідно вимог пункту другого частини першої вказаної статті у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", а отже, у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово стягнуто кошти з позивача, то останній не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що адекватним, ефективним та одночасно достатнім способом забезпечення даного позову, є зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 06.04.2020 у справі №203/1491/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 13.08.2021 у справі №902/1264/20, Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20 тощо.

При цьому, суд не вбачає необхідності для забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, адже з урахуванням наведених вище положень ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій, тобто, вжиття судом заходів у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, є достатнім заходом, який обмежує вчинення виконавчих дій на підставі спірного виконавчого документа.

За викладених вище обставин, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 11, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Панченко Віталія Анатолійовича про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 16 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6808, яким запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та стягнуто заборгованість з ФОП Панченко Віталія Анатолійовича .

В решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: Панченко Віталій Анатолійович ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (04080, м. Київ, вул.. Терьохіна, буд. 8А, оф. 111, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.02.2022 року.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до - 03.02.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.В. Ліпинський