РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/16610/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРКС"

до Комунальної корпорації "КИЇВАВТОДОР"

про стягнення 46 607, 07 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРКС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунальної корпорації "КИЇВАВТОДОР" про стягнення 46 607, 07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ "Страхова компанія "АРКС" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів 211226а7кш від 12.06.2017, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, власником автомобіля Toyota Camry д/н НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була Комунальна корпорація «Київавтодор», позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 46 607,07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про витребування від Державної податкової служби України інформацію щодо сплати податку з доходів фізичних осіб у вигляді заробітної плати стосовно ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, суд відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Однак, наявність чи відсутність витребуваної інформації не встановлюватиме факту наявності або відсутності підстав для відшкодування завданих збитків в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів слід відмовити.

23.11.2021 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та відзив на позов, в якому відповідач вказує, що позивач пропустив строк позовної давності, а тому позов не підлягає задоволенню.

03.12.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відповідно до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19» строки визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. А тому, на думку позивача, строк позовної давності не пропущений. Крім того, позивач просить продовжити строк позовної давності у зв`язку з тим, що витратив багато часу на зібрання документів для подачі позову до суду.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (в подальшому змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») та ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 211226а7кш (далі договір).

Автомобіль Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 належить страхувальнику ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до п. 4 договору ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» взяла на страхування майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 .

02.09.2017 о 13 год 26 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобіль Toyota Camry д/н НОМЕР_1 по вул. Заболотного в напрямку Одеської площі в м. Києві, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 у справі № 752/18498/17 визнано винним у скоєнні ДТП водія транспортного засобу Toyota Camry д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_1 . Власником автомобіля Toyota Camry д/н НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була КК «Київавтодор».

Відповідно до рахунку ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» № 21173586 від 28.11.2017 загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 склала 65 349,83 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страхові акти №АХА 2230427 від 18.09.2017 та № АХА2313438 від 05.12.2017, згідно якими комісія страхової компанії прийшла до висновку про виплату страхового відшкодування в сумі 44 584,15 грн. та 22 560,88 грн. відповідно.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» в розмірі 67 145,03 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 372213 від 19.09.2017 та №39826 від 06.12.2017.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, транспортний засіб Toyota Camry д/н НОМЕР_1 , є власністю відповідача та цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована в ТДВ СТДВ «Глобус» на підставі полісу АК/3099916.

Відповідно до полісу АК/3099916 ліміт відповідальності за шкоду майну складає 100 00,00 грн. та визначені франшиза в розмірі 1 000,00 грн.

Позивач звернувся із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу до ТДВ СТДВ «Глобус».

ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та розміру франшизи. Сума виплати склала 20 537,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5914 від 08.05.2018.

Зважаючи на те, що відповідач являється власником автомобіля Toyota Camry д/н НОМЕР_1 (на дату ДТП - 02.09.2017), а також враховуючи лише часткову виплату суми завданої шкоди страховою компанією ТДВ СТДВ «Глобус» за полісом АК/3099916, позивач звернувся до відповідача з претензією від № ЕЛ_00011859 від 24.12.2020 про компенсацію в порядку суброгації витрат позивача у розмірі 46 607,07 грн.

У відповідь на претензію відповідач зазначив, що надана позивачем не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатніх доказів завданої шкоди та позивач пропустив строк позовної давності (лист № 01-19/12/105 від 14.01.2021).

З огляду на те, що грошові кошти відповідачем не було перераховано, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з КК «Київавтодор» 46 607,07 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів 211226а7кш від 12.06.2017, у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП), за заявою власника транспортного засобу Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 , позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 67 145,03 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 372213 від 19.09.2017 та № 39826 від 06.12.2017.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факт володіння транспортним засобом Toyota Camry д/н НОМЕР_1 .

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 461/8496/15-ц: «...Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки сформульоване у частині другій статті 1187 Цивільного кодексу України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпек, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.

Частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди, відповідно до вимог 1166 Цивільного кодексу України, покладено на відповідача.

Нормами ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, - його володільця.

З урахуванням наведеного, у розумінні ст. ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

Ураховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є такими, що засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги до винної особи від страхувальника(потерпілого), що відшкодував шкоду потерпілому у деліктному зобов`язанні.

Наведених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено право на стягнення з відповідача 46 607,07 грн. в порядку суброгації.

Щодо застосування строку позовної заяви, слід зазначити наступне.

За статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа не тільки довідалася, а й могла довідатися про порушення свого права. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За висновком суду, перебіг позовної давності відносно заявлених вимог розпочався з моменту настання страхового випадку - з моменту ДТП за участі застрахованого ПрАТ Страхова компанія АХА Страхування автомобіля Mercedes-Benz д/н НОМЕР_2 , тобто 02.09.2017.

Таким чином, починаючи з 02.09.2017, позивач мав можливість реалізувати в судовому порядку право на захист порушеного права.

Водночас відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Беручи до уваги, що за постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 на всій території України введено карантин, що на підставі чинних постанов уряду неодноразово продовжувався та триває до цього часу, то в силу п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідач звернувся до суду з позовом у межах строків позовної давності, що продовжують свій перебіг на час дії такого карантину, а тому доводи відповідача про пропущення строку позовної давності, відхиляються, як необґрунтовані.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в обґрунтування заперечень на позов, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунальної корпорації "КИЇВАВТОДОР" (01133, місто Київ, ВУЛИЦЯ КОМАНДАРМА КАМЕНЄВА, будинок 6, ідентифікаційний код 03359026) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (04070, вул. Іллінська, 8, м. Київ, ідентифікаційний код 25878206) страхове відшкодування у сумі 46 607,07 грн. та 2 270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.02.2022.

Суддя О.В. Гулевець