СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/2013/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

представників сторін:

позивача Гончаренко Є.С., свідоцтво серія КС №5180/10 від 17.07.2014; ордер серія КС №065807 від 28.12.2021,

апелянта Санін А.О, ордер серія АХ №1077933, договір від 14.09.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків (вх. №3609 Х/2)

на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Хотенець П.В., час проголошення рішення 16:25, дата складання повного тексту рішення-11.11.2021 у справі №922/2013/21

за позовом СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД, Кіпр,

до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків,

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2021 визнано недійсним з моменту прийняття рішення засідання Наглядової ради Акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 23.03.2021, оформлені протоколом від 23.03.2021 року № 5/2021. Визнано недійсним з моменту прийняття рішення річних Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 28.04.2021, що оформлені протоколом № 5. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на користь СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД 4540,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на користь СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті заяви відмовити.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою (вх.3609), в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/2013/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви у повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПРАТ "Харківенергозбут" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21; призначено справу до розгляду на 13 січня 2022 року о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 105.

04.01.2022 до апеляційного господарського суду від СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД надійшов відзив на апеляційну скаргу (№60), в якому представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. В обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (у тому числі з урахуванням заперечень відповідача), а тому відсутні підстави для подальшого зменшення вказаної суми.

12.01.2022 засобами електронного зв`язку до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№386), яке обґрунтовано тим, що представник відповідача представляє інтереси іншого клієнта в іншому суді, а тому просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 задоволено клопотання ПРАТ "Харківенергозбут" про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд справи на 27.01.2022, про що в порядку вимог статей 120, 268 ГПК України повідомлено учасників справи.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду з розгляду апеляційної скарги ПРАТ "Харківенергозбут" додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі № 922/2013/21, призначене на 27.01.2022 об 11:15 годині, не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Лакізи В.В., у зв`язку з чим учасників справи повідомлено про те, що наступне судове засідання відбудеться 03.02.2022 о 16:15 годині.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 03.02.2022 присутній представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у даній справі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Присутній в судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2021 позивач - СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", в якому просив суд визнати недійсними з моменту прийняття рішення засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 23.03.2021, оформлені протоколом від 23.03.2021 № 5/2021; визнати недійсними з моменту прийняття рішення річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 28.04.2021, що оформлені протоколом № 5 (т.1, а.с. 1-14).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача у даній справі, що складається зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 4540,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом даного спору в суді першої інстанції 15000,00 доларів США.

При цьому, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД вказав про те, що остаточний розрахунок разом з відповідними доказами будуть надані до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

До позовної заяви додано засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Парненка Артема Анатолійовича від 25.12.2008 № 3581; засвідчену копію ордера про надання правової допомоги від 17.05.2021 серії КВ №094129; засвідчену копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021 та додатку №1 до цього договору.

21.10.2021 місцевим господарським судом ухвалено рішення про задоволення позову (т.2, а.с. 157-170).

28 жовтня 2021 року представник СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД звернувся до місцевого господарського суду із заявою в порядку статей 123, 129 ГПК України (вх. № 25355) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на користь СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 доларів США (т.2, а.с. 171-174).

У вказаній заяві зазначено про те, що під час розгляду даної справи позивачу було надано такі професійні правничі послуги:

здійснення попереднього аналізу правовідносин, які склалися між сторонами спору, дослідження наявних матеріалів, що стосуються спору, визначення можливих перспектив його вирішення, розробка правової позиції для захисту прав та інтересів Клієнта у цій справі, підготовка необхідних документів до подання позову, зокрема, направлення Адвокатського запиту члену Наглядової ради ПРАТ "Харківенергозбут" Подольському Артему Борисовичу від 18.05.2020;

складання, підписання та подання (надіслання) таких процесуальних документів від імені та в інтересах позивача: позовна заява, відповідь на відзив, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи; заява про відшкодування судових витрат;

підготовка до участі та участь в судових засіданнях Господарського суду Харківської області з розгляду справи № 922/2013/21, що відбулись 23.06.2021, 12.07.2021, 19.07.2021, 02.08.2021, 11.08.2021, 21.09.2021, 07.10.2021, 21.10.2021;

відрядження адвоката з міста Київ до міста Харків для представництва інтересів та захисту прав позивача на судових засіданнях Господарського суду Харківської області з розгляду справи № 922/2013/21;

регулярне інформування позивача щодо стану розгляду справи, а також консультації позивача щодо правових позиції сторін справи № 922/2013/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи надано наступні документи: засвідчену копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію додатку 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію рахунку від 22.10.2021 № 154/02-01 на суму 15000,00 доларів США; засвідчену копію виписки по рахунку Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма АнГард" за 26.10.2021; копію наказу від 02.12.2014 № 24-к про прийняття на роботу Парненко Артема Анатолійовича на посаду адвоката.

Так, 11 травня 2021 року між СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма АнГард" (Фірмою) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 154/02-2021.

Згідно пункту 1.1 (і) договору, клієнт доручив Фірмі, а Фірма взяла на себе зобов`язання надати позивачу юридичні послуги, що включають в себе, зокрема, представництво позивача в судах України першої інстанції, в апеляційній та касаційних інстанціях у спорі з Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" щодо захисту прав та інтересів позивача як акціонера Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (у тому числі, але не виключно, щодо оскарження рішень органів управління Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут").

Відповідно до пункту 6.1.1 договору, за послуги, передбачені в пункті 1 договору, позивач сплачує Фірмі винагороду (гонорар) в розмірі, визначеному додатком/додатками до цього договору.

Пунктом 1 додатку 1 до договору від 11 травня 2021 року передбачено, що відповідно до пунктів 6.1 та 7.2 договору сторони дійшли згоди, що за представництво інтересів позивача у спорі до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про визнання недійсними з моменту прийняття рішення засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 23 березня 2021 року, оформлені протоколом від 23 березня 2021 року № 5/2021, та рішення загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 28 квітня 2021 року (спір) в Господарському суді Харківської області (перший етап надання послуг) розмір винагороди за надані послуги становить 15000,00 доларів США.

Матеріали справи містять акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 154/02-2021 від 11 травня 2021 року, відповідно до пункту 1 якого в порядку та відповідно до умов договору, Фірмою за запитом клієнта належним чином надані, а клієнтом отримані юридичні послуги: представництво інтересів клієнта у спорі до Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" про визнання недійсними з моменту прийняття рішення засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 23.03.2021, оформлені протоколом від 23.03.2021 № 5/2021, та рішення річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 28.04.2021, що оформлені протоколом № 5 (справа № 922/2013/21) в Господарському суді Харківської області (далі послуги) (т.2, а.с. 177-178).

Відповідно до пункту 2 цього акту загальна вартість послуг становить 15000,00 доларів США, без ПДВ.

У пункті 3 акту зазначено, що підписанням акту клієнт приймає послуги, підтверджує, що не має претензій до Фірми щодо якості та термінів надання послуг, а також зобов`язується оплатити рахунок за надані послуги у строк не пізніше 10 робочих днів з дати отримання рахунку Фірми та акту.

Відповідно до виставлено Адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма АнГард" рахунку від 22.10.2021 № 154/02-01 на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021 та додатку 1 до про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021 оплата за юридичні послуги (за представництво інтересів клієнта у спорі з Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" про визнання недійсними з моменту прийняття рішення засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 23.03.2021, оформлені протоколом від 23.03.2021 № 5/2021, та рішення річних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" від 28.04.2021, що оформлені протоколом № 5 (справа № 922/2013/21) в Господарському суді Харківської області складає 15000,00 доларів США (т.2, а.с. 179).

З матеріалів справи вбачається, що гонорар адвоката за надання правової (правничої) допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021 був сплачений СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД, що підтверджується випискою по рахунку Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма АнГард" за 26.10.2021 (т.2, а.с. 181).

Водночас, 10.11.2021 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" подало до суду першої інстанції заперечення на заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 26518), в яких просило відмовити в задоволенні заяви компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 922/2013/21 в повному обсязі (т.2, а.с. 193-198). В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на неспівмірність суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із кількістю часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), із ціною позову та значенням справи для сторони.

10.11.2021 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване додаткове рішення про часткове задоволення заяви СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (т.2, а.с.219-224).

Вказане додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване документальним підтвердженням понесених позивачем витрат у розмірі 15000,00 доларів США за надання правової допомоги у справі № 922/2013/21. Водночас, місцевий господарський суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 70000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, без урахування заперечень відповідача, із порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України є явно неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що випливає з підстав позову, невеликого обсягу доказової бази, незначної кількості правових позицій використаних адвокатом, подання адвокатом в інтересах позивача аналогічного за предметом та підставами позову; є неспівмірною із кількістю часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); заявлена сума є неспівмірною із ціною позову та значенням справи для сторони.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження є додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21, яким заяву СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вже було зазначено вище, позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано для долучення до матеріалів справи: засвідчену копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію додатку 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2021 № 154/02-2021; засвідчену копію рахунку від 22.10.2021 № 154/02-01 на суму 15000,00 доларів США; засвідчену копію виписки по рахунку Адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма АнГард" за 26.10.2021; копію наказу від 02.12.2014 № 24-к про прийняття на роботу Парненко Артема Анатолійовича на посаду адвоката.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокат Парненко А.А., як представник СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (Лімасол, Кіпр), брав участь у судових засіданнях Господарського суду Харківської області у даній справі. Крім того, в матеріалах справи містяться складені адвокатом Парненко А.А. позовна заява, відповідь на відзив, клопотання, заяви, а також інші процесуальні документи, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання професійної правничої допомоги позивачу у даній справі.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У даній справі відповідач звернувся до суду із запереченнями проти заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив відмовити в задоволенні вказаної заяви в повному обсязі. Вказані заперечення обґрунтовані неспівмірністю цих витрат зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, затраченого часу, ціною позову та значенням справи.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта зводяться до того, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення про розподіл судових витрат залишено поза увагою вищенаведені заперечення відповідача. Тобто, доводи апелянта містять аналогічний зміст щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Судова колегія зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача 15000,00 доларів США витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони у пункті 1 додатку до договору про надання професійної правничої допомоги № 154/02-2021 від 11 травня 2021 року погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги, вказаної в договорі за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, у розмірі 15000,00 доларів США.

В акті прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 154/02-2021 від 11 травня 2021 року сторонами підтверджено надання позивачу послуг з представництва його інтересів в місцевому господарському суді по даній справі вартістю 15000,00 доларів США; зазначено про відсутність претензій щодо якості та термінів надання послуг.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (Лімасол, Кіпр) до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, викладеними у запереченнях в суді першої інстанції на заяву позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, про неспівмірність заявленої СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (Лімасол, Кіпр) суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 доларів США.

Водночас, під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, місцевий господарський суд, з огляду на обсяг фактично виконаних робіт, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оцінюючи дійсність та необхідність понесення адвокатських витрат та розумність їхнього розміру, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 70000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції враховує, що матеріалами справи підтверджується, що адвокатом позивача вчинено ряд необхідних заходів щодо накопичення доказової бази у даній справі та спростування позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, що призвело до належного захисту прав та інтересів позивача, задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вказані обставини свідчать про документальне підтвердження надання позивачу правової допомоги та відсутність правових підстав для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати реально понесені та необхідні в межах розгляду цієї справи.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення позивачем, пов`язані з розглядом справи, є підтвердженими належними доказами, при чому законодавством передбачено надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Тобто твердження апелянта про те, що фахівцю у галузі права в даній справі необхідним було витратити меншу кількість часу є такими, що суперечать вищевказаній правовій позиції.

До того ж, як було встановлено вище, сторонами погоджено виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги, вказаної в договорі за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, а не погодинну оплату за надані послуги.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта як на підставу для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, що надані позивачем докази не підтверджують обсяг витраченого часу на надання послуг з надання професійної правової допомоги.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням апелянта про те, що інформування позивача щодо стану розгляду справи, а також консультації позивача щодо правових позиції не відносяться до обсягу робіт наданих в рамках представництва інтересів позивача по справі № 922/2013/21, оскільки відповідні дії адвоката безпосередньо пов`язані з процедурою захисту інтересів клієнта.

Так, згідно з пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до статі 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, консультація клієнта (у тому числі його інформування щодо стану розгляду справи) та вивчення нормативно-правової бази є видами правничої допомоги наданої адвокатом клієнту в рамках розгляду справи.

Щодо посилання апелянта на неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з огляду на незначну складність цієї справи та значення справи для сторони, то слід зазначити що під час вирішення спору між сторонами в суді першої інстанції відповідачем у відзиві на позовну заяву (вх. № 14185) визначено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, яку очікує понести відповідач, в розмірі 15000,00 доларів США з посиланням саме на складність справи. Наведене свідчить про непослідовність тверджень відповідача щодо визначення ступеню складності цієї справи та її значення для сторони.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, складності цієї справи та її важливості для учасників справи, оцінюючи дійсність та необхідність понесення адвокатських витрат та розумність їхнього розміру, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що витрати СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД (Лімасол, Кіпр) на професійну правничу допомогу в розмірі 70000,00грн відповідають критеріям співмірності, визначеним частиною 4 статті 126 ГПК України.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут".

Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване додаткове рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" без задоволення, а додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21 - без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2021 у справі №922/2013/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.02.2022

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов