ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/312/22

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву Приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка» від 26.01.2022 про забезпечення позову у справі

за позовом Приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка» (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Конституції, буд. 24, кв. 16, ідентифікаційний код 30207687)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Ойл» (08293, Київська обл., м. Буча(пн), вул. Воїнів Інтернаціоналістів, буд. 16Г, кв. 51, ідентифікаційний код 43575953)

про про стягнення 2 299 400,00 грн.

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

позивач - Приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка», с. Зоря Рівненської області, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 26.01.2022 №б/н до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Ойл», м. Буча Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в загальному розмірі 2299400,00 грн., перераховані згідно платіжних доручень №23127 від 13.01.2022 на суму 684 480,00 грн. та №23128 від 13.01.2022 на суму 1 614 920,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач помилково перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 2299400,00 грн., згідно платіжних доручень №23127 від 13.01.2022 на суму 684 480,00 грн. та №23128 від 13.01.2022 на суму 1 614 920,00 грн., оскільки реквізити даної юридичної особи схожі із реквізитами іншого контрагента позивача. У зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договори, що передбачали б сплату вказаної суми, позивач просить суд стягнути з відповідача помилково перераховані кошти в розмірі 2299400,00 грн.

Одночасно з позовною заявою Приватною виробничо-комерційною фірмою «Фіалка» до господарського суду Київської області подано заяву від 26.01.2022 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що наявні на рахунках товариства з обмежено відповідальністю «Директ Ойл», у межах ціни позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на відмову відповідача добровільно повернути безпідставно отримані грошові кошти. Також заявник вказує, що за інформацією, наявною в реєстрі боржників ТОВ «Директ Ойл» та в розділі обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, така юридична особа не рахується серед боржників, жодних заборон чи обтяжень не має. А відтак, будь-яких об`єктивні перепони (арешти, заборони відчуження) у такої юридичної особи, які обмежують можливість повернути отримані кошти, відсутні. При цьому, за доводами заявника, у боржника відсутнє майно, яке б могло слугувати гарантією повернення боргу шляхом звернення стягнення на таке майно, що фактично унеможливлює виконання судового рішення, відтак, позивач взагалі ризикує втратити можливість повернути грошові кошти, що у свою чергу поставить позивача у скрутне фінансове становище.

У відповідності до вимог ст. 139 ГПК України щодо пропозицій зустрічного забезпечення, заявник пропонує в якості зустрічного забезпечення внести на депозитний рахунок сулу 1% від суми позову, в якості можливої компенсації збитків відповідача спричинених таким забезпеченням.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно із статті 136 Господарського процесуального кодексу України правом господарського суду є вжиття за заявою учасника справи визначених у ст. 137 заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Системний аналіз законодавства, що регулює інститут забезпечення позову, дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Розглянувши заяву приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка» від 26.01.2022 про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Подана заявником заява взагалі не містить обґрунтованих доводів щодо реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить будь-якого документального підтвердження наявності таких обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна достатньо обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову не є засобом додаткового тиску на боржника або додатковою мірою відповідальності. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У даному випадку, всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заява про забезпечення позову містить лише посилання на потенційну можливість порушення прав, при цьому, відсутні будь-які докази на підтвердження доцільності та необхідності термінового забезпечення позову. При цьому відсутність виконавчих проваджень відносно боржника, арештів, заборон навпаки свідчить про відсутність об`єктивних обставин, які б перешкодили або ускладнили виконання рішення суду за умови його ухвалення на користь позивача. Також у суду відсутні підстави для висновку про очевидну незаконність дій відповідача до з`ясування всіх обставин справи та дослідження всіх доказів у судовому процесі за участю обох сторін, зокрема рахунків від 13.01.2022 №11 та №52, посилання на які містять спірні платіжні доручення.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову приватній виробничо-комерційній фірмі «Фіалка» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно із частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка» від 26.01.2022 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала господарського суду про відмову у забезпеченні позову у справі №911/312/22 підписана 31.01.2022, в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх