номер провадження справи 34/203/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 Справа № 908/3507/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Балицькій Ю.І., розглянувши матеріали справи № 908/3507/21

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України, ідентифікаційний код юридичної особи 38727770 (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135) в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Бердянського морського порту), ідентифікаційний код філії 38728360 (вул. Горького, буд. 6, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112)

до відповідача: Державного підприємства Бердянський морський торговельний порт, ідентифікаційний код юридичної особи 01125761 (вул. Горького, буд. 13/7, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112)

про стягнення 834 370 грн. 67 коп.

за участі уповноважених представників сторін:

від позивача: Паламарчук Т.О., паспорт НОМЕР_1 виданий Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області, довіреність від 14.08.2021, виписка з ЄДР

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Бердянського морського порту) з позовом № 1370/11-01-03/Вих від 30.11.2021 про стягнення з Державного підприємства Бердянський морський торговельний порт 834 370 грн 67 коп. за договором № 22-П-БЕФ-20/ 138/20 від 04.11.2020, з яких: 703 132 грн 84 коп. сума заборгованості за надані послуги теплопостачання; 80 996 грн 04 коп. пеня за прострочення платежу; 34 429 грн 28 коп. інфляційні втрати, 15 812 грн 51 коп. 3% річних та судові витрати.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 174, 193, 216 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 524, 533 Цивільного кодексу України та умов договору № 22-П-БЕФ-20/ 138/20 від 04.11.2020.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021 справу № 908/3507/21 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим у ст. 162, ст. 164, ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.12.2021 № 908/3507/21 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.12.2021 об 10 год. 00 хв.

21.12.2021 від позивача та відповідача на електронну адресу суду з ЕЦП надійшли заяви про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що представники сторін у судове засідання 22.12.2021 не з`явилися, судове засідання проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч.3 ст. 222 ГПК України.

Суд відкрив судове засідання з розгляду справи № 908/3507/21. Розглянув вказані заяви сторін, приєднав їх до матеріалів справи, прийняв до розгляду та задовольнив.

За наслідками судового засідання 22.12.2021, суд відклав судове засідання до 11.01.2022 об 11 год. 20 хв.

В судовому засіданні 11.01.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив судове засідання з розгляду справи № 908/3507/21. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Представником позивача у судовому засіданні надано клопотання про долучення доказів. Вказане клопотання прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. Представнику позивача надано вступне слово. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

За наслідками судового засідання 11.01.2022, у зв`язку з тим, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 25.01.2022 о 11 год. 40 хв.

В судовому засіданні 25.01.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Суд продовжив розгляд справи № 908/3507/21. Перевірив явку представників сторін. Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Згідно зі ст. ст. 165, 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

25.01.2022 судом прийнято рішення, оголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

В статуті Державного підприємства Адміністрація морських портів України зазначено, що Державне підприємство Адміністрація морських портів України є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. № 133-р, та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Положенням про Бердянську філію державного підприємства Адміністрація морських портів України передбачено, що Бердянська філія державного підприємства Адміністрація морських портів України, яка не має статус юридичної особи та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України за своїми статутними документами є господарюючим суб`єктом, основною цілю діяльності якого є отримання прибутків від своєї господарської діяльності.

Розділом 2 Статуту підприємства визначено, що підприємство створено з метою передбаченою статтею 15 Закону України Про морські порти України (в.т.ч. утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого їй в господарське відання, у тому числі модернізації, ремонту, реконструкції та будівництва гідротехнічних споруд, інших об`єктів портової інфраструктури, розташованих у межах території та акваторії морського порту) та встановленими чіткими цілями згідно з Порядком встановлення чітких цілей діяльності для державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, затвердженим постановою КМУ від 09.11.2016 № 1052 (п. 2.1).

04.11.2020 Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (далі - виконавець) та Державним підприємством «Бердянський морський порт» (далі - замовник) укладено договір № 22П-БЕФ-20/138/20 (далі - договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується, а замовник отримує та оплачує послуги теплопостачання (на умовах відшкодування витрат) на об`єкті «Будівля управління порту» за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького, 13/7 (далі - об`єкт).

Для забезпечення виконання цього договору, у зв`язку із початком опалювального сезону, з відсутністю у замовника технічної можливості експлуатації модульного теплогенератора «Аргус ТМ 300» (далі дахова котельня), замовник передає виконавцю у тимчасове, на період дії договору, безоплатне користування дахову котельню шляхом підписання акту приймання передачі (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього договору. Дахова котельня передається замовником виконавцю без передачі з балансу на баланс.

На дату укладення цього договору тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат становить 1820,81 грн./Гкал без ПДВ. При виставленні рахунків ПДВ нараховується у порядку згідно діючого законодавства України (п. 2.2. договору).

Починаючи з фактичної дати надання послуг виконавець щомісяця складає та надає замовнику акт прийому-передачі наданих послуг/виконаних робіт у двох примірниках, який замовник протягом 5 робочих днів з дати його отримання повинен підписати та повернути виконавцю примірник акту, або надати мотивовану відмову від його підписання.

У разі неотримання виконавцем протягом вказаного строку підписаного зі сторони замовника акту прийому-передачі наданих послуг/виконаних робіт або мотивованої відмови від його підписання, послуги (відшкодування витрат виконавця) за цим договором вважаються прийнятими замовником без зауважень на дату, що визначена виконавцем в акті (п. 2.3. договору).

Відшкодування витрат виконавця, передбачених цим договором, здійснюється замовником протягом 30 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем виписки рахунку. Підставою для виписки рахунку є підписаний сторонами акт прийому-передачі наданих послуг/виконаних робіт. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця (Бердянської філії) (п. 2.4. договору).

Тариф на теплопостачання може бути переглянутий виконавцем в односторонньому порядку у разі зміни ціни на енергоносії, матеріали й в інших випадках, передбачених законодавством України. Про зміну тарифу виконавець повідомляє замовника шляхом направлення письмового повідомлення та укладення договору про зміни до цього договору, після чого сторони керуватимуться цим договором з урахуванням нового тарифу з моменту набуття його чинності (п. 2.5. договору).

Замовник зобов`язується виконувати умови та порядок оплати за цим договором, підписувати акти прийому-передачі наданих послуг / виконаних робіт (п. 3.4.6. договору).

Даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках, передбачених чинним законодавством України, та діє до 15.04.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1. договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або законодавством України, зміни та доповнення до даного договору допускаються за взаємною письмовою згодою сторін шляхом укладення договору про зміни (п. 7.2. договору).

Сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі модульного теплогенератора «Аргус ТМ-300» (дахова котельня) та Акт розмежування балансової належності та зони обслуговування.

27.11.2020 сторонами підписано договір про зміни № 1 до договору, яким п. 2.2. договору викладено у наступній редакції: « 2.2. Тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат з 01.12.2020 становить 1770,95 грн./Гкал без ПДВ. При виставленні рахунків ПДВ нараховується у порядку згідно діючого законодавства України».

11.01.2021 сторонами підписано договір про зміни № 2 до договору, яким п. 2.2. договору викладено у наступній редакції: « 2.2. Тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат з 01.01.2021 становить 1673,73 грн./Гкал без ПДВ. При виставленні рахунків ПДВ нараховується у порядку згідно діючого законодавства України».

Листом від 28.01.2021 № 137/11-01-03/Вих позивач повідомив відповідача про зміну тарифів на послуги та направив відповідачу договір про зміни № 3 до договору, відповідно до якого тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат з 01.02.2021 становить 1883,70 грн./Гкал без ПДВ.

03.03.2021 сторонами підписано договір про зміни № 4 до договору, яким п. 2.2. договору викладено у наступній редакції: « 2.2. Тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат з 01.03.2021 становить 1598,87 грн./Гкал без ПДВ. При виставленні рахунків ПДВ нараховується у порядку згідно діючого законодавства України».

Листом від 07.04.2021 № 463/11-01-03/Вих позивач повідомив відповідача про зміну тарифів на послуги та направив відповідачу договір про зміни № 5 до договору, відповідно до якого тариф на теплопостачання (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії) на умовах відшкодування витрат з 01.04.2021 становить 1602,93 грн./Гкал без ПДВ.

У відповідь на вказані листи, відповідач листом № 11-22/75 від 26.04.2021 повідомив позивачу про відмову у підписанні договорі про зміни № 3 та № 5 до договору.

Листами від 12.04.2021 № 480/11-02-03/Вих, від 10.03.2021 № 344/11-02-03/Вих, від 11.02.2021 № 208/11-02-03/Вих, від 12.01.2021 № 43/11-02-03/Вих, від 10.12.2020 № 1590/11-02-03/Вих позивач направив відповідачу рахунки з актами виконаних робіт.

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 28.01.2021 № 135/11-02-03/Вих на суму 1 213 984,20 грн. та суму штрафних санкцій у розмірі 20 780,99 грн., в якій було зазначено суму і за спірним договором.

Листом від 08.02.2021 № 14/25-юр-100 відповідач визнав суму заборгованості в повному обсязі.

20.08.2021 позивач направив відповідачу претензію від 17.08.2021 № 958/11-02-03/Вих на суму 4836526,40 грн. та штрафні санкції на суму 646488,21 грн., яка отримана відповідачем 26.08.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідь на вказану претензію відповідач листом № 88/25-юр від 16.09.2021 не погодився із виставленими рахунками за іншим договором. Просив враховувати наявність на теперішній час фінансової неспроможності.

Проте, відповідач суму заборгованості не сплатив у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом та просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 703 132,84 грн., пеню у розмірі 80 996,04 грн., індекс інфляції у розмірі 34 429,28 грн., 3 % річних у розмірі 15 812,51 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору№ 22П-БЕФ-20/138/20 від 04.11.2020.

У листопаді грудні 2020 та січні березні 2021 позивачем надавались послуги відповідачу обумовлені договором.

Позивачем були виставлені рахунки за надані послуги: № від 30.11.2020 на суму 99 278,57 грн. з ПДВ, № від 31.12.202 на суму 186 846,55 грн. з ПДВ, № від 31.01.2021 на суму 138 315,71 грн. з ПДВ, № від 28.02.2021 на суму 158 897,63 грн. з ПДВ, № від 31.03.2021 на суму 119 794,38 грн. з ПДВ. Всього загальна сума 703 132,84 грн.

Вказані рахунки разом з Актами здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за надання послуг з підтримання стану морської безпеки направлялися до ДП «БМТП».

Позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідача претензії, на які відповідач надавав відповіді щодо визнання суми заборгованості.

Вказана сума заборгованості відповідачем не сплачена, підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

У випадку порушення термінів оплати послуг, передбачених цим договором, замовник сплачує виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, 3 % річних від суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожний день прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості до моменту повного її погашення. Штрафи та пеня нараховуються починаючи з 31 дня, наступного за днем виписки рахунку. Оплата штрафу та пені не звільняє замовника від обов`язку виконати цей договір в натурі (п. 4.4. договору).

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У випадку порушення термінів оплати послуг, передбачених цим договором, замовник сплачує виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, 3 % річних від суми заборгованості та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожний день прострочення, починаючи з дня виникнення заборгованості до моменту повного її погашення. Штрафи та пеня нараховуються починаючи з 31 дня, наступного за днем виписки рахунку. Оплата штрафу та пені не звільняє замовника від обов`язку виконати цей договір в натурі (п. 4.4. договору).

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму 3 % річних у розмірі 15 812,51 грн. за період 31.12.2020 по 30.11.2020, втрати від інфляції у розмірі 34 429,28 грн. за період січень листопад 2021 та пеню у розмірі 80 996,04 грн. за період з 31.12.2020 по 30.11.2021.

Судом перевірено розрахунки позивача. Розрахунок втрат від інфляції здійснено правильно та сума інфляції у розмірі 34 429,28 грн. підлягає стягненню.

Згідно із розрахунком суду сума 3 % річних складає 15 782,90 грн. сума пені складає 80 847,55 грн.

Доказів сплати суми боргу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Бердянський морський торговельний порт, ідентифікаційний код юридичної особи 01125761 (вул. Горького, буд. 13/7, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України, ідентифікаційний код юридичної особи 38727770 (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135) в особі Бердянської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Бердянського морського порту), ідентифікаційний код філії 38728360 (вул. Горького, буд. 6, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112) суму основного боргу у розмірі 703 132 (сімсот три тисячі сто тридцять дві) грн. 84 коп., пеню у розмірі 80 847 (вісімдесят тисяч вісімсот сорок сім) грн. 55 коп., 3 % річних у розмірі 15 782 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 34 429 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 28 коп., судовий збір у розмірі 12 512 (дванадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 88 коп.

3. В стягненні суми пені у розмірі 148 (сто сорок вісім) грн. 49 коп., 3 % річних у розмірі 29 (двадцять дев`ять) грн. 61 коп., судового збору у розмірі 2 (дві) грн. 68 коп. відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 31.01.2022.

Суддя А.О. Науменко