ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2163/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І. В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд, м.Київ Бєлінгіо В.О., на умовах самопредставництва;

від Приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область Зауліна О.Г., довіреність від 19.03.2021 року №1513.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця, м. Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2021 року

у справі № №916/2163/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альянс Енерго Трейд, м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область

особа, бездіяльність якої оскаржується Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, м. Чорноморськ, Одеська область

про стягнення 53 637 653 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги та ухвали суду першої інстанції.

06.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область, у якій просив суд першої інстанції:

визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні №65275221 щодо непередання на відповідальне зберігання арештованого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» неправомірною;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область за відповідною постановою передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», транспортні засоби, арештовані згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року у виконавчому провадженні №65275221, а саме:

транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: ACTROS 1841LS, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17»; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, paми): НОМЕР_6 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 модель: МБ4141 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_12 , д/н НОМЕР_10 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14 , ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_15 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 , ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_18 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_22 , № шасі НОМЕР_21 , д/н НОМЕР_20 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_23 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_24 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_25 , № шасі НОМЕР_24 , д/н НОМЕР_23 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_27 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_28 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_29 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_30 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31 .

Зокрема, скарга боржника обґрунтована тим, що перераховані вище транспортні засоби були вилучені приватним виконавцем з володіння власника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на підставі постанови приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року, при цьому, подальша доля такого арештованого майна, його місцезнаходження та умови зберігання боржнику невідомі.

Заявник зазначає, що у зв`язку із тим, що транспортні засоби, які належать боржнику, потребують особливих умов зберігання, що сприятимуть підтриманню їх належного технічного стану, останній, задля уникнення псування транспортних засобів, направив приватному виконавцю клопотання про передачу арештованих транспортних засобів на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», яке було отримане приватним виконавцем. Проте, на переконання скаржника, на день подання скарги приватним виконавцем не вжито жодних заходів із передачі вилучених транспортних засобів на зберігання боржнику, що на його думку є бездіяльністю приватного виконавця щодо непередачі на відповідальне зберігання арештованого майна його власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Тобто, в даному випадку скаржником оскаржується саме бездіяльність приватного виконавця, яка, на його думку є неправомірною в частині відсутності відповідного рішення, яким арештоване майно, визначене виконавцем у постанові приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року, має бути передано на зберігання боржнику.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року у справі №916/2163/19 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» від 06.12.2021 року (вх.№2-1455/21) на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича в ході виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі №916/2163/19 відмовлено повністю.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у зв`язку із тим, що приватним виконавцем 29.07.2021 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, у відповідності до пп. 10, 15 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду тільки в порядку, встановленому Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану, дії виконавця, які він може вчиняти у період зупинення виконавчого провадження визначені вичерпним переліком дій, а вчинення дій щодо заміни відповідального зберігача до переліку таких дій не входить, що є підставою для відмови у задоволенні вимог скарги на бездіяльність приватного виконавця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року у справі №916/2163/19 скасувати та ухвалити у справі №916/2163/19 нове рішення, яким визнати бездiяльнiсть приватного виконавця виконавчого округу Одеської областi Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженнi № 65275221 щодо непередання на вiдповiдальне зберiгання арештованого майна Товариству з обмеженою вiдповiдальнiстю «СПМК-17» неправомiрною; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської областi Колечка Дмитра Миколайовича за вiдповiдною постановою передати на вiдповiдальне зберiгання Товариству з обмеженою вiдповiдальнiстю «СПМК-17» транспортнi засоби, арештованi згiдно постанови про опис та арешт майна (коштiв) боржника вiд 14.06.2021 року у виконавчому провадженнi №65275221, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: ACTROS 1841LS, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17»; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, paми): НОМЕР_6 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 модель: МБ4141 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_12 , д/н НОМЕР_10 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14 , ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_15 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 , ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_18 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_22 , № шасі НОМЕР_21 , д/н НОМЕР_20 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_23 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_24 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_25 , № шасі НОМЕР_24 , д/н НОМЕР_23 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_27 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_28 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_29 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_30 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31 .

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що вказаною нормою визначено право, а не обов`язок державного виконавця щодо визначених у даній статті дій. Разом з тим, як зазначив апелянт, згідно ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та абз. 1 п. 13 Інструкції, виконавець своєю постановою може передати майно на зберiгання iншому зберiгачу. Відтак, як вважає скаржник, у даному випадку приватний виконавець не обмежений законом та має право передати арештоване майно боржнику. При цьому, на думку заявника, судом першої інстанції невiрно застосовано приписи ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», а висновок суду про те, що законодавцем встановлено вичерпний перелік дiй виконавця, які вiн може вчиняти у перiод зупинення виконавчого провадження, є хибним.

Також в апеляційній скарзі апелянт звертає увагу колегії суддів на ту обставину, що ним постанова приватного виконавця про опис та арешт майна оскаржена в судовому порядку не була у зв`язку із відсутністю такої потреби.

Проте, поряд із зазначеним, скаржник також наголосив, що приватним виконавцем під час розгляду скарги судом першої інстанції не було надано жодного доказу належноrо утримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИСТА-К» арештованого майна, яке належить скаржнику на праві власності. До того ж, станом на теперiшнiй час в Автоматизованiй системi виконавчих проваджень постанова про змiну вiдповiдального зберiгача вiд 14.06.2021 року відсутня, та боржником останню отримано поштовим повідомленням не було.

Разом з тим, оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця, скаржник зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що питання про відмову передачі на відповідальне зберігання боржнику арештованого майна розглядалось судом при інших обставинах справи, оскільки в даному випадку предметом розгляду була саме бездіяльність приватного виконавця, а не питання щодо відстрочення виконання рішення суду. При цьому, на переконання скаржника, судом першої інстанції не взято до уваги те, що за приписами ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, передається на зберiгання боржникові або iншим особам, що призначенi виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштiв) боржника, пiд розписку. Копiя постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберiгання майна покладено на iншу особу - також зберiгачу. Вiдповiдно до пп. 4, 5 п. 10 розд. VIII Iнструкцiї з органiзацiї примусового виконання рiшень, затвердженої наказом Мiнiстерства юстицiї № 512/5 вiд 02.04.2021 у постанові про опис та арешт майна (коштiв) боржника повиннi бути вказанi прiзвище, iм`я та по батьковi особи, якiй передано майно на зберiгання, а якщо майно передано на зберiгання не боржнику, а iншiй особi - паспортнi данi, її мiсце проживания (далi - зберiгач); вiдмiтка про роз`яснення зберiгачевi майна обов`язкiв iз збереження майна, попередження про кримiнальну та iншу вiдповiдальнiсть, встановлену законодавством, за його розтрату, вiдчуження, приховування, пiдмiну, пошкодження, знищення або iншi незаконнi дiї з майном, на яке накладено арешт. А тому, на думку скаржника, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника вiд 14.06.2021 року не відповідає вимогам ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 4, 5 п. 10 розд. VIII Інструкцiї з примусового виконання рiшень.

В той же час, скаржник зазначив, що останній є добросовiсним боржником, адже як зазначено в ухвалi Господарського суду Одеської областi вiд 26.07.2021 року: «ТОВ «СПМК-17» у добровiльному порядку було виконано рiшення Господарського суду Одеської областi у справi №916/2163/19 на 88,3%, що становить бiльшу його частину».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі №№916/2163/19, справу призначено до судового розгляду.

31.01.2022 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, м. Чорноморськ, Одеська область надійшов відзив, у якому Приватний виконавець просив суд відмовити боржнику у задоволенні апеляційної скарги, залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі №№916/2163/19 без змін. Відзив долучено колегією суддів до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві виконавець наголошує на тому, що ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», визначено вичерпний перелік заходів, які виконавець може вживати у період зупинення вчинення виконавчих дій та до таких заходів належать: звернення до суду в порядку, встановленому законом, розшук боржника (його майна); проведення перевірки майнового стану боржника, а тому, посилання скаржника на те, що виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав боржник, з посиланням на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №904/968/18, на думку виконавця, не заслуговують на увагу.

Також, у відзиві, Приватний виконавець, щодо незгоди боржника із постановою про опис майна від 14.06.2021 року та постановою про заміну відповідального зберігача від 14.06.2021 року зазначив, що вказані постанови божник жодним чином не оскаржив у встановленому законом порядку, проте оскаржує саме бездіяльність виконавця щодо не передання останньому на відповідальне зберігання транспортних засобів, з огляду на що, ухвала суду першої інстанції в цій частині є правомірною, оскільки судом було надано оцінку доводам скаржника та відхилено скаргу.

Щодо доводів скаржника про неналежне зберігання майна останнього Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИСТА-К», виконавець звернув увагу колегії суддів на те, що станом на сьогоднішній день, інформація про псування або розтрату арештованого майна боржника відсутня, скаржником у скарзі на бездіяльність приватного виконавця не зазначено жодного факту, який би підтверджував псування або розтрату майна зберігачем, з огляду на що, такі доводи не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Крім того, виконавець у відзиві наголошує, що питання передачі арештованого майна на відповідальне зберігання саме боржнику не відноситься до компетенції суду.

Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник скаржника не з`явився, проте, 07.02.2022 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надав заяву про відкладення розгляду справи (вх. №4912/21/Д3), у якій просив суд апеляційної інстанції відкласти розгляд справи №916/2163/19 щодо розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі № №916/2163/19 на іншу дату у зв`язку із травмою ноги представника скаржника Шульги Юлії Іванівни.

Розглянувши зазначену вище заяву, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, апеляційний господарський суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що юридична особа не обмежена у кількості представників, які мають право представляти її у суді.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Отже, у зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду ухвали є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, в тому числі клопотання про участь представника скаржника під час перегляду справи апеляційним судом в режимі відеоконференеції, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційної скарги, а затягування строку розгляду скарги в даному випадку може призвести до порушення прав особи, що прийняла участь в засіданні суду, з урахуванням того, що інші представники з`явилися і заперечували проти задоволення заяви представника скаржника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги скаржника, просила суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Приватного виконавця підтримала доводи, викладені письмово у відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі № №916/2163/19 є правомірною та такою, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі №916/2163/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд», м. Київ задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд», м. Київ заборгованість у розмірі 47 964 230 грн. 83 коп., пеню у розмірі 5 157 713 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 448 980 грн. 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 728 грн. 70 коп. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

27 грудня 2019 року на підставі вказаного вище рішення, яке набрало законної сили, Господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ №916/2163/19, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання.

26.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем розглянуто заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд», м. Київ про примусове виконання вказаного вище наказу Господарського суду Одеської області, на підставі чого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65275221.

26.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем під час примусового виконання Наказу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 року №916/2163/19 винесено постанову про арешт коштів боржника, за змістом якої накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 59743003 грн. 73 коп., з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на всіх рахунках боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область.

26.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем під час примусового виконання Наказу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 року №916/2163/19 винесено постанову про арешт майна боржника, за якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності боржнику в межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної заборгованості, винагороди приватного виконавця, мінімальних втрат виконавчого провадження, штрафів - 59743003 грн. 73 коп.

05.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем під час примусового виконання Наказу Господарського суду Одеської області від 27.12.2019 року №916/2163/19 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, за якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, яким визначено, що сума коштів до стягнення за ВД складає 6345772 грн. 56 коп.

14.06.2021 року в рамках виконавчого провадження №65275221 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, за якою описане та арештоване майно боржника, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: ACTROS 1841LS, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17»; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, paми): НОМЕР_6 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 модель: МБ4141 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_12 , д/н НОМЕР_10 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14 , ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_15 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 , ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_18 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_22 , № шасі НОМЕР_21 , д/н НОМЕР_20 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_23 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_24 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_25 , № шасі НОМЕР_24 , д/н НОМЕР_23 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_27 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_28 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_29 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_30 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31 ; встановлено обмеження права користування ним; призначено відповідального зберігача описаного майна: тимчасово до реалізації описаного та арештованого майна ДП «Сетам» - приватний виконавець Колечко Дмитро Анатолійович, якого попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Доказів оскарження боржником вказаної вище постанови приватного виконавця матеріали справи не містять.

В цей же день, 14.06.2021 року, в рамках виконавчого провадження №65275221 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем винесено постанову про заміну відповідального зберігача описаного майна боржника, за якою замінено відповідального зберігача описаного та арештованого рухомого майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область викладеного вище, з приватного виконавця Колечко Д.М. на Товариство з обмеженою відповідальністю «Виста К»; попереджено нового зберігача описаного та арештованого майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область Товариство з обмеженою відповідальністю «Виста К» про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; постійне місцезнаходження описаного та арештованого майна: Миколаївська область, Вітовський район, с. Калинівка, вул. Польова, 3-а. Доказів оскарження боржником вказаної вище постанови приватного виконавця матеріали справи також не містять.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2021 року у справі №916/2163/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область про відстрочення виконання рішення у справі №916/2163/19 та передачу рухомого майна на відповідальне зберігання задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі №916/2163/19 терміном на 1 рік, а саме до 26.07.2022 року; у задоволенні решти заяви відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 року у справі №916/2163/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд», м. Київ залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.07.2021 року залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2021 року відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область на звіти з незалежної оцінки майна.

29.07.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович постановив про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання Наказу №916/2163/19, виданого 27.12.2019 року до закінчення строку дії відстрочки виконання рішення; про зупинення примусової реалізації майна боржника.

06.09.2021 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича Товариством з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» було надіслане клопотання за вих. №06/09, в якому останній просив приватного виконавця передати на відповідальне зберігання боржнику транспортні засоби у кількості 11 штук згідно переліку. На підтвердження надіслання та отримання приватним виконавцем вказаного вище клопотання до скарги заявником було додано копії квитанції та накладної Укрпошти від 01.10.2021 року, копію опису вкладення до цінного листа, копію роздруківки із сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення, з якого вбачається, що 05.10.2021 року поштове відправлення із трек-номером 570 було вручене адресату.

У відповідь на вказане вище клопотання 01.11.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович повідомив боржника листом вих. №8351 про те, що ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік заходів, які виконавець може вживати у період зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: звернення до суду в порядку, встановленому цим Законом, розшук боржника (його майна), проведення перевірки майнового стану боржника. Приватний виконавець також повідомив боржника про те, що вказана вище норма Закону не передбачає можливість вчинення виконавчих дій та вжиття інших заходів у період зупинення виконавчого провадження, крім тих, що визначені ч. 4 ст. 35 Закону. Таким чином, як зазначив виконавець, у останнього відсутня технічна та процесуальна можливість вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні №65275221, окрім як звертатися до суду в порядку, встановленому Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану, у зв`язку із чим, останній відмовив боржнику у задоволенні його клопотання та роз`яснив, що таке рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Доказів направлення вказаної вище відповіді на адресу скаржника матеріали справи не містять.

06.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область, у якій просив суд першої інстанції:

визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні №65275221 щодо не передання на відповідальне зберігання арештованого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» неправомірною;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область за відповідною постановою передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», транспортні засоби, арештовані згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року у виконавчому провадженні №65275221, а саме:

транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: ACTROS 1841LS, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17»; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, paми): НОМЕР_6 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 модель: МБ4141 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_12 , д/н НОМЕР_10 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_14 , ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_15 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 , ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_18 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_22 , № шасі НОМЕР_21 , д/н НОМЕР_20 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_23 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_24 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_25 , № шасі НОМЕР_24 , д/н НОМЕР_23 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_27 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_28 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_29 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_30 , СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31 .

Зокрема, скарга боржника обґрунтована тим, що перераховані вище транспортні засоби були вилучені приватним виконавцем з володіння власника Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на підставі постанови приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року, при цьому, подальша доля такого арештованого майна, його місцезнаходження та умови зберігання боржнику невідомі.

Заявник зазначає, що у зв`язку із тим, що транспортні засоби, які належать боржнику, потребують особливих умов зберігання, що сприятимуть підтриманню їх належного технічного стану, останній, задля уникнення псування транспортних засобів, направив приватному виконавцю клопотання про передачу арештованих транспортних засобів на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», яке було отримане приватним виконавцем. Проте, на переконання скаржника, на день подання скарги приватним виконавцем не вжито жодних заходів із передачі вилучених транспортних засобів на зберігання боржнику, що на його думку є бездіяльністю приватного виконавця щодо непередачі на відповідальне зберігання арештованого майна його власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

На підтвердження своєї правової позиції, скаржником до вказаної вище скарги суду було надано копії: постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 05.05.2021 року, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року, постанови про зупинення виконавчих дій від 29.07.2021 року, клопотання приватному виконавцю про передачу транспортних засобів на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» від 06.09.2021 року №06/09, докази щодо направлення та отримання приватним виконавцем вказаного вище клопотання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року у справі №916/2163/19 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» від 06.12.2021 року (вх.№2-1455/21) на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича в ході виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі №916/2163/19 відмовлено повністю.

Предметом апеляційного розгляду у даній справі є наявність або відсутність підстав для визнання бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні №65275221 щодо непередання на відповідальне зберігання арештованого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» неправомірною; зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область за відповідною постановою передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», транспортні засоби, арештовані згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року у виконавчому провадженні №65275221.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року N 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі Фуклев проти України, заява N 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст. 6 Конвенції.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Приватний виконавець, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, який здійснює примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Положеннями ст. 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій приватних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Крім цього, виконавець також має право: здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом державного виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем було відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про передачу на відповідальне зберігання боржнику транспортні засоби у кількості 11 штук, перелік яких зазначено у скарзі на бездіяльність приватного виконавця, з посиланням на те, що ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік заходів, які виконавець може вживати у період зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: звернення до суду в порядку, встановленому цим Законом, розшук боржника (його майна), проведення перевірки майнового стану боржника. Приватний виконавець також повідомив боржника про те, що вказана вище норма Закону не передбачає можливість вчинення виконавчих дій та вжиття інших заходів у період зупинення виконавчого провадження, крім тих, що визначені ч. 4 ст. 35 Закону. Таким чином, як зазначив виконавець, у останнього відсутня технічна та процесуальна можливість вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні №65275221, окрім як звертатися до суду в порядку, встановленому Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану, у зв`язку із чим, останній відмовив боржнику у задоволенні його клопотання та роз`яснив, що таке рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Копія вказаної відповіді приватного виконавця наявна у матеріалах господарської справи, також вона наявна в Автоматизованій системі виконавчого провадження №65275221.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій також у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Вказане рішення виконавця оформлюється відповідною постановою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

За вимогами ч. 4 цієї ж статті, арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Разом з тим, дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Згідно з абз. 2 п. 1 розд. II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Так, у відповідності до вимог ст. 17 вказаної вище Інструкції, за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом. За наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого провадження.

При цьому, як визначено ч. 18 Інструкції, зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.

Відтак, з системного аналізу вказаних вище норм законодавства випливає, що виконавець, який ухвалює постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, наділений повноваженнями на звернення до суду, вжиття заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану, а також, попри зупинення вчинення виконавчих дій виконавець не позбавлений права перевіряти стан майна, переданого на відповідальне зберігання.

Згідно з приписами статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (частина 4 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу. Пунктом 10 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження система передбачено, що вона забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з пунктами 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до автоматизованої системи виконавчого провадження обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Отже, виконавцем вносяться відомості про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження. Тому судова колегія вважає, що відповідь на звернення скаржника була надана останньому, оскільки вона є відображеною в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

У постановах Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 915/1294/13, від 23.08.2018 року у справі № 911/167/17 та від 30.10.2018 року у справі № 903/1297/14, суд касаційної інстанції зазначив, що законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Тобто, з наведеного вище можна зробити висновок, що під час зупинення виконавцем виконавчих дій на підставі п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець обмежений у вчиненні виконавчих дій, окрім тих, які визначені ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року по справі №2540/3203/18 зазначила, що Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню. Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Таким чином, з огляду на наведену вище правову позицію суду касаційної інстанції, прямої норми спеціального закону та вимог Інструкції, суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали дійшов вірного висновку про те, що вказаними нормативними актами встановлено обмежений перелік дій виконавця по здійсненню ним виконавчих дій, реалізація яких можлива у період зупинення виконавчих дій, у тому числі і вирішення приватним виконавцем питання щодо зміни зберігача арештованого майна.

При цьому, доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі щодо невірного застосування судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 35 Закону

України «Про виконавче провадження» колегією суддів не приймаються до уваги з мотивів, викладених вище за текстом постанови.

Відтак, у зв`язку із наведеним вище, Господарський суд Одеської області вірно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги боржника на бездіяльність приватного виконавця щодо непередання на відповідальне зберігання арештованого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Щодо доводів скаржника, викладених ним в апеляційній скарзі колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до вимог ст. 14 Господарського процесуального кодексу України якою визначено принцип диспозитивності, що полягає в обов`язку суду здійснювати розгляд справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд, надаючи оцінку правовідносинам зберігача арештованого майна та приватного виконавця щодо умов належного зберігання такого майна, не може вийти за межі вимог скарги боржника на бездіяльність приватного виконавця щодо передачі йому, як відповідальному зберігачу арештованого майна.

Виходячи з аналізу наведеної норми, Верховний Суд, зокрема у постанові від 22.12.2021 року у справі № 910/18599/14 зазначив, що принцип диспозитивності визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, поданим до суду у відповідній процесуальній формі.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що саме на заявника покладено обов`язок у позовній заяві, заяві, скарзі тощо викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо заявник не обґрунтовує ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову, заяви або обраного способу захисту прав та інтересів.

Отже, зважаючи на відображений у Господарському процесуальному кодексі України принцип диспозитивності господарського судочинства, господарський суд, зокрема, при розгляді скарги на бездіяльність приватного виконавця обмежений з`ясуванням наявності правових підстав для захисту права заявника з наведених ним інших підстав.

Колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що питання, пов`язані із розглядом спору щодо умов зберігання арештованого майна або неправомірності передання такого майна на відповідальне зберігання іншому зберігачу мають вирішуватися судом лише за зверненням скаржника за його скаргами на дії приватного виконавця, зокрема щодо оскаржень постанови про накладення арешту, зміни зберігача арештованого майна, тощо.

При цьому, на час перегляду оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область у справі №916/2163/19, боржник не скористався наданим правом на подання скарг на дії приватного виконавця Колечка Д.М. щодо опису та арешту належного йому на праві приватної власності майна та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИСТА К».

З огляду на вказане, судова колегія відхиляє доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі щодо ненадання судом першої інстанції оцінки діям приватного виконавця щодо обставин передачі на відповідальне зберігання боржнику арештованого майна, оскільки у даному випадку, суд першої інстанції вірно надав оцінку обставинам можливості або неможливості зміни відповідального зберігача арештованого майна в межах виконавчого провадження, в якому виконавчі дії приватного виконавця зупинено на підставі постанови про зупинення виконавчих дій від 29.07.2021 року.

Також судовою колегією не прийняті доводів скаржника, викладених ним в апеляційній скарзі щодо питання, пов`язаного із порушенням зберігачем умов договору про надання послуг із відповідального зберігання від 14.06.2021 року та ненаданням приватним виконавцем доказів належного утримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИСТА К» арештованого майна боржника, з огляду на таке.

Так, обставини неналежного утримання майна зберігачем, яке арештоване та яке належить на праві власності скаржнику, є підставами для розгляду інших вимог заявника, пов`язаних також із діями або бездіяльністю приватного виконавця.

Колегія суддів наголошує, що боржник не позбавлений процесуальної можливості навіть в рамках зупиненого виконавчого провадження звернутися до приватного виконавця з клопотанням про перевірку належного йому на праві приватної власності арештованого майна, яке зберігається на умовах відповідального зберігання у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИСТА К» та у випадку виявлення з його боку такого неналежного зберігання ставити питання щодо відновлення його стану та притягнення винних осіб до відповідальності.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область за відповідною постановою передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», транспортні засоби, арештовані згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року у виконавчому провадженні №65275221 за переліком, визначеним скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В діючій Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5: «дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта».

Відтак, повноваження приватного виконавця щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про прийняття відповідного рішення про зміну зберігача арештованого та вилученого майна боржника за своєю правовою природою є дискреційним.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічної правової позиції дотримано також у постановах касаційного суду від 18.03.2014 року справа № 21-11а14 та від 21.05.2013 року справа № 21-87а13.

Також, у судовій практиці (наприклад постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №819/570/18) сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Таким чином, під час вирішення питання про зобов`язання приватного виконавця про передачу арештованого майна іншому зберігачу, судова дискреція застосовуватись не може, оскільки суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження приватного виконавця щодо прийняття відповідних рішень, які належать виключно до компетенції виконавця, а також зобов`язання останнього вчиняти певні дії чи приймати рішення за умови настання чи встановлення певних обставин.

Більш того, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява №55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави (у даному випадку орган, уповноважений на виконання рішення національного суду), тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Отже, суди не можуть втручатись в дискреційні повноваження, а тому вимога про зобов`язання вчинити певну дію, а саме, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, м. Чорноморськ, Одеська область за відповідною постановою передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», транспортні засоби, арештовані згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.06.2021 року у виконавчому провадженні №65275221 за переліком, визначеним скаржником в апеляційній скарзі, яка належить до дискреційних повноважень приватного виконавця не може бути задоволена судом.

З урахуванням викладеного колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30А, Комінтернівський район, Одеська область на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича в ході виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 року у справі №916/2163/19, при цьому, доводи апеляційної скарги не є такими, що можуть бути підставою саме для скасування вірного висновку суду.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

З огляду на зазначене вище, судова колегія вважає, що мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті судового рішення, а висновок, викладений в ухвалі суду першої інстанції відповідає приписам процесуального права та фактичним обставинам справи.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі №916/2163/19 не потребує скасування.

Керуючись ст. 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК-17, 21-й км Старокиївського шосе, 30 А, Комінтернівський район, Одеська область на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі №916/2163/19 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі №916/2163/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 07.02.2022 року.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
Н.М. Принцевська