ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

31.01.2022 Справа № 917/59/22

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву

Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради про забезпечення позову у справі за позовом

Комунального підприємства Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради

до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області

третя особа на стороні позивача: Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання частково недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради звернувся з позовом до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (відповідач) про визнання недійсним пункту 8 рішення 14 сесії 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 16.12.2021 Про припинення права користування землею.

27.01.2022 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

заборонити Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області (, адреса: 37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Ярослава Мудрого, 33) у будь-який спосіб розпоряджатися земельною ділянкою площею 859,5 га, що розташована на території Лубенської міської територіальної громади та визначена у Державному акті на право постійного користування землею від 15.04.1997 серія І-ПЛ № 003181, у тому числі відчужувати земельну ділянку або її частини, здійснювати поділ земельної ділянки, приймати рішення про відведення земельної ділянки або її частини на користь фізичних осіб та юридичних осіб до вирішення спору по суті.

Обґрунтовуючи заяву Комунальне підприємство Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради зазначає, що пунктом 8 рішення 14 сесії 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 16.12.2.2021 Про припинення права користування землею відповідач припинив право постійного користування Полтавської обласної психіатричної лікарні № 2 Снітино (юридична адреса: Лубенський район, с. Снітине, вул. Медична, 1) на земельну ділянку площею 859,5 га, на території Лубенської територіальної громади, у зв`язку з припиненням діяльності юридичної особи.

З моменту прийняття вказаного рішення позивач не має можливості використовувати спірну земельну ділянку, на якій знаходиться ще не зібраний урожай кукурудзи та господарські будівлі, які належать позивачу.

Як стверджує позивач, посадові особи Лубенської міської ради припинили право постійного користування позивача на спірну земельну ділянку з корисливою метою - для передачі у приватну власність іншим фізичним особам. Так, посадові особи Лубенської міської ради підбурюють мешканців с. Снітине, Лубенською району, Полтавської області та працівників позивача з метою подальшого поділу земельної ділянки площею 859,5 га та передачі прав на новосформовані земельні ділянки вказаним особам.

Зазначене, також підтверджується листом від 13.01.2022 № 0111/39, у якому відповідач повідомив, що спірна земельна ділянка знаходиться у комунальній власності, останній набув права власності на вказану земельну ділянку, тому може вільно нею розпоряджатися.

Також, позивач повідомив, що 14.01.2022 зареєстроване кримінальне провадження № 0000016 (правова кваліфікація за ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України) за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Лубенської міської ради, шляхом прийняття рішення від 16.12.2021 та протиправного вилучення у комунального підприємства „Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради з постійного користування земельної ділянки площею 859,5 га, з метою подальшого поділу та відчуження на користь третіх осіб, що спричинило тяжкі наслідки.

Позивач, як правонаступник Полтавської обласної психіатричної лікарні № 2 Снітино, набув право користування спірною земельною ділянкою на підставі Державного акта, зареєстрованого у передбаченому чинним на той час законодавством порядку, та з огляду на відсутність відмови від права користування зазначеною земельною ділянкою, вважає, що спірне Рішення порушує його права та законні інтереси.

Так, за інформацією, наданою Головним управлінням статистики у Полтавській області від 24.01.2022 № 03.2-18/44-22, у 1997 році у Державному реєстрі звітних (статистичних) одиниць України з ідентифікаційним кодом 01999081 значився суб`єкт з назвою "Психиатрическая больница 2 "СНИТИНО". Юридична особа з зазначеним ідентифікаційним кодом 01999081 здійснювала діяльність до 2020 року, в якому припинилася шляхом реорганізації, її правонаступником стало комунальне підприємство "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради".

Згідно з пунктом 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 18, ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, потягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Відповідач міг вільно отримати зазначену інформацію шляхом оформлення безкоштовного запиту про надання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З урахуванням факту невизнання відповідачем права користування спірною земельною ділянкою за Комунальним підприємством Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради, а також того, що відповідач має реальну можливість вільно розпоряджатися спірною земельною ділянкою, та з огляду на значний суспільний інтерес, існує реальна загроза передачі земельної ділянки в користування/власність іншим особам, що створить перешкоди виконання судового рішення, у випадку задоволення судом позовних вимог, зокрема, необхідність звернення з позовами до нових землекористувачів (землевласників), відтак, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, ускладнити захист порушених прав заявника.

Крім того, обґрунтовуючи заяву, позивач вказує, що якщо відповідачем буде здійснено відведення спірної земельної ділянки, здійснено її поділ, відчуження або передано іншим особам, у випадку задоволення судом позовних вимог, позивачу доведеться додатково звертатися за судовим захистом з метою скасування вже інших рішень відповідача, тому цей судовий процес не забезпечить ефективного відновлення порушених прав позивача.

Отже, позивач вважає, що відповідач може передати частину земель, на які поширюється дія Державного акта на право постійного користування землею від 15.04.1997 серія І-ПЛ № 003181 у приватну власність до ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може призвести до того, що на день набранням законної сили рішенням у цій справі, земельна ділянка (або її частина), яка є предметом цього позову, може бути передана у постійне користування іншим особам або змінено інші характеристики цієї земельної ділянки на момент виконання рішення, що ускладнить (призведе до виникнення нових судових проваджень) виконання рішення суду у справі або унеможливить захист порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з положень статті 79-1 Земельного кодексу України, поділ земельної ділянки, яка є предметом спору, чи вчинення інших дій, спрямованих на зміну меж такої земельної ділянки, призведе до формування нових земельних ділянок і як наслідок припинення існування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, в попередньо визначених Державним актом межах.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд враховує, що Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, в силу приписів статті 122 Земельного кодексу України, не позбавлена права та можливості приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на надання у користування спірної земельної ділянки.

Отже поділ спірної земельної ділянки призведе до неможливості захисту права позивача обраним способом та виконання рішення суду у разі задоволення судом позовних вимог.

Враховуючи наведене, заходи до забезпечення позову, які просить вжити позивач спрямовані на захист прав позивача на майно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області у будь-який спосіб розпоряджатися земельною ділянкою площею 859,5 га, що розташована на території Лубенської міської територіальної громади та визначена у Державному акті на право постійного користування землею від 15.04,1997 серія І-ПЛ № 003181, у тому числі відчужувати земельну ділянку або її частини, здійснювати поділ земельної ділянки, приймати рішення про відведення земельної ділянки або її частини на користь фізичних осіб та юридичних осіб сприятиме запобіганню порушенням прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

Заходи забезпечення позову відповідають вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності, оскільки спрямовані на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову, застосування судом обраного позивачем заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника.

З огляду на викладене заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136 - 140, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Заборонити Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області (, адреса: 37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Ярослава Мудрого, 33) у будь-який спосіб розпоряджатися земельною ділянкою площею 859,5 га, що розташована на території Лубенської міської територіальної громади та визначена у Державному акті на право постійного користування землею від 15.04,1997 серія І-ПЛ № 003181, у тому числі відчужувати земельну ділянку або її частини, здійснювати поділ земельної ділянки, приймати рішення про відведення земельної ділянки або її частини на користь фізичних осіб та юридичних осіб до вирішення спору по суті.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

Стягувачем за цією ухвалою є: Комунальне підприємство Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради (код ЄДРПОУ 36013, м. Полтава, вул. Медична, 1).

Боржником за цією ухвалою є: Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області (, адреса: 37500, м. Лубни, Полтавська область, вул. Ярослава Мудрого, 33)

Строк пред`явлення ухвали до виконання: до 31.01.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (статті 235, 255 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала підписана 31.01.2022.

Суддя Д. М. Сірош