ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. Справа № 922/4804/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (адреса: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, 5; код ЄДРПОУ: 03680) в особі регіональної філії "Південна залізниця" (адреса: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7; ) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Північно-Східний офіс Держаудитслужби України (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 4 під`їзд, 10 поверх; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч" (адреса: 61003, м. Харків, пров. Троїцького, 8; )
про стягнення 59293,44 грн
за участю представників сторін:

позивача Болотова Е. І. (довіреність № 25 від 17.01.2022);

відповідача Нагорний Є. Ф. (довіреність б/н від 20.07.2020);

третьої особи Литвинов С. В. (посвідчення АБ № 016303 від 15.12.2020).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч" (далі - відповідач) 59293,44 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що згідно з умовами договорів № П/Е-19580/НЮ від 28.10.2019, № П/Е-191897/НЮ від 17.12.2019 та № П/Е-19513/НЮ від 12.04.2019 позивачем прийняті виконані відповідачем підрядні роботи, проте в подальшому Північно-східним офісом Держаудитслужби проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства позивача, за результатами якої складено довідку № 202005-09/01 від 05.05.2021, якою встановлено необґрунтоване завищення відповідачем вартості виконаних робіт за вказаними договорами на суму 92848,58 грн. За наведених обставини позивач вважає, що відповідачем при виконанні умов договорів завдано йому збитків на вказану суму. Оскільки відповідач добровільно відшкодував заподіяні збитки лише частково, а саме в сумі 33555,14 грн., позивачем заявлені до стягнення невідшкодовані збитки в сумі 59293,44 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.12.2021 у справі № 922/4804/21 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишено без руху; визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви; надано останньому п`ятиденний строк для усунення зазначених недоліків.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулось до суду з заявою (вх. № 29614 від 15.12.2021) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено розгляд справи по суті на 11.01.2022; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Північно-Східний офіс Держаудитслужби України (далі третя особа).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2022 розгляд справи відкладено на 31.01.2022.

В процесі розгляду справи третя особа подала до суду пояснення (вх. № 103 від 04.01.2022), в яких підтримує позовну заяву та просить суд її задовольнити. В обґрунтування своїх вимог третя особа посилається на те, що за результатами зустрічної перевірки підприємства відповідача аудиторами встановлено порушення, що призвели до завищення вартості виконаних робіт по договорам № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019, № П/Е-191897/НЮ від 17.12.2019 та № П/Е-19513/НЮ від 12.04.2019, а саме, різницю в ціні устаткування включено до відомостей ресурсів ф. № 5а до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в у порівнянні з видатковими накладним на постачання устаткування та даними бухгалтерського обліку підприємства відповідача, що відображені в субрахунку 201 «Сировина й матеріали» на суму 92848,58 грн (з ПДВ). Третя особа зазначає, що вказані обставини є порушенням ст. ст. 193, 218, 224 Господарського кодексу України, п. п. 6.2.3 та 6.4.6 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого Мінрегіонбуду України № 293 від 05.07.2013. Третя особа також зазначає, що відповідачем частково визнано завищення вартості робіт по вказаним договорам та повернуто на рахунок позивача 33555,14 грн, у зв`язку з чим залишок різниці в ціні устаткування, що підлягає відшкодуванню відповідачем, становить 59293,44 грн.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 42 від 06.01.2022) в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що договір № П/Е-19580/НЮ від 28.10.2019 є договором змішаного типу, для якого характерні умови як для договору підряду, так і для договору постачання обладнання, при цьому встановлена ціна вартості робіт та вартості обладнання узгоджені сторонами до кожного з укладених договорів, які без зауважень та заперечень підписані сторонами на підставі кошторисів будівельних робіт та відповідних розрахунків до кожного з договорів. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позовні вимоги обґрунтовані актом ревізії, який не змінює правовідносин сторін щодо визначення ціни договору та не встановлює жодних інших умов, ніж обумовлені сторонами, не встановлює обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 191 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади. До того ж, зазначений акт ревізії, на думку відповідача, не є належним доказом існування обставин, на які посилається позивач, оскільки він не фіксує обсяг та вартість робіт які були виконані відповідачем в рамках договору та які були прийняті позивачем без будь-яких заперечень.

Також, на думку відповідача, даний спір про стягнення збитків повинен бути вирішений в порядку адміністративного судочинства за позовом третьої особи у даній справі, як контролюючого органу, до позивача у даній справі, як підконтрольної установи яка не забезпечила виконання вимог органу фінансового контролю.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. № 1047 від 18.01.2022), в якій наполягає на задоволенні позовних вимог та окремо зазначає про те, що відповідачем повністю визнано та добровільно повернуто на рахунки позивача вартість завищення виконаних робіт за договорами № П/Е-191897/НЮ від 17.12.2019 та № П/Е-19513/НЮ від 12.04.2019, виявлені за результатами перевірки третьою особою фінансового аудиту позивача за період з 01.01.2017 по 30.06.2020. Як зазначає позивач, наразі залишок різниці в ціні устаткування за договором № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 становить 59293,44 грн., тобто відповідач завищивши вартість робіт за цим договором тим самим завдав позивачу збитків.

Відповідач надав суду заперечення (вх. № 1439 від 24.01.2022) в яких зазначає про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат, а отже не може вважатись доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача. Відповідач вказує, що акт ревізії, на який посилається позивач, не є рішенням суду, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, та не є актом індивідуальної дії, а тому викладені у ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто не можуть бути підставою для стягнення з відповідача коштів, нібито завданих на підставі умов договору, та взагалі не можуть вважатись збитками.

Третя особа повторно подала до суду пояснення (вх. № 2010 від 28.01.2022), в яких підтвердила власну правову позицію, зазначену в раніше поданих нею поясненнях (вх. № 103 від 04.01.2022).

На судове засідання 31.01.2022 прибули представники сторін та третьої особи.

Представник позивача та третьої особи просять суд задовольнити вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, у жовтні - грудні 2019 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, було укладено наступні договори:

- договір від 23.04.2019 № П/Е-19580/НЮ на виконання робіт по об`єкту «Технічне переоснащення тягової підстанції Зміїв регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця в Харківській області»;

- договір від 17.12.2019 № П/Е-191897/НЮ на виконання будівельно-монтажних робіт по об`єкту «Реконструкція обладнання ПС т. Шпаківка 110/35/10 кв для зовнішнього електропостачання ПрАТ «Колос»;

- договір від 12.04.2019 № П/Е-19513/НЮ на виконання робіт по об`єкту «Технічне переоснащення ТП-7 м. Харків регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» в Харківській області».

Відповідно до умов договору від 23.04.2019 № П/Е-19580/НЮ на виконання робіт по об`єкту «Технічне переоснащення тягової підстанції Зміїв регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця в Харківській області» (далі за текстом договір; т. с. 1, а. с. 11-19) підрядник зобов`язується своїми засобами та силами виконати роботи по об`єкту «Технічне переоснащення тягової підстанції Зміїв регіональної філії "Південна залізниця" АТ «Укрзалізниця» в Харківській області» відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником, замовник зобов`язаний прийняти та оплатити роботи, виконані підрядником відповідно до договору (п. 1.1).

Згідно з п. п. 3.1-3.4 договору договірна ціна робіт визначається на основі приблизного кошторису, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1), є динамічною, визначеною на підставі тендерної пропозиції і складає 6900000,00 грн (шість мільйонів дев`ятсот тисяч гривень 00 коп.) у тому числі ПДВ 1150000,00 грн.

Договірна ціна може бути змінена згідно з вимогами чинного законодавства.

Договірна ціна може бути змінена за рахунок перерозподілу коштів між складовими договірної ціни, але без збільшення вартості закупівлі (прямі витрати, ЗВВ, прибуток, інші).

Уточнення договірної ціни буде здійснюватись у порядку, визначеному національним стандартом України ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за виконані підрядником роботи проводяться замовником на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт (типова форма N КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма N КБ-3)/надалі акти приймання виконаних робіт/та акту приймання-передачі змонтованого обладнання.

Розрахунки за поставлене підрядником обладнання проводяться замовником на підставі виставленого рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної та акту приймання-передачі обладнання.

Розрахунки здійснюються замовником протягом 20 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт та акту приймання-передачі змонтованого обладнання, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата достроково виконаних робіт буде проводитись при наявності фінансування.

За змістом п. 4.2 договору замовнику на паперових носіях надаються акти форми КБ-2в для перевірки правильності розрахунків. Протягом трьох робочих днів замовник розглядає, надає зауваження (у разі їх виявлення), та підписує документи, які були надані підрядником, що підтверджують виконання робіт або обґрунтовує відмову від їх підписання.

Пунктом 4.3 встановлено, що з метою недопущення зростання дебіторської заборгованості, розрахунки здійснюються за фактично виконані робіти.

За умовами п. 4.7 договору вартість матеріально-технічних ресурсів та паливно-мастильних матеріалів, пред`явлених підрядником при здачі форми КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» замовнику, повинні бути за обґрунтованими (найменшими при всіх рівних характеристиках) цінами на відповідні матеріально-технічні, уточнених та прийнятих у договірній ціні. Обґрунтуванням є документи з придбання матеріально-технічних ресурсів, необхідних для виконання робіт на даному об`єкті (прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, рапорту, шляхові листи або акти надання послуг при оренді техніки).

Відповідно до п. 5.3 договору робота вважається виконаною після підписання акта приймання виконаних робіт замовником або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 5.13 договору поставлене підрядником обладнання приймається замовником на підставі акта приймання-передачі обладнання, виставленого рахунку, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, нормативних документів на обладнання.

До зазначеного договору сторонами підписано Додаток - договірна ціна (т. 1 а. с. 20), відповідно до якої сторонами узгоджено, що договірна ціна виконаних робіт становить 6900000 грн., в т.ч. 4149073 грн. витрати з придбання та доставку устаткування що монтується.

Поставка устаткування, яке в подальшому мало в подальшому монтуватися відповідачем поставлялося останнім позивачу згідно з товарно-транспортними накладними, видатковими накладними та атами приймання-передачі обладнання, які містять відомості про найменування такого обладнання, кількість, та вартість. Всі вище перелічені документи були підписані сторонами без будь-яких заперечень.

Загальна вартість поставленого обладнання не перевищила вартості обладнання яка попередньо була узгоджена сторонами в додатку до договору Договірна ціна.

Виконані роботи за договором передавалися відповідачем та приймалися позивачем згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2019 р. Даний акт, крім іншого, також містить відомості про кількість та вартість обладнання що поставлялося відповідачем з метою виконання умов договору та було ним в подальшому встановлено. При цьому, вказаний акт підписано сторонами без будь-яких заперечень, в т.ч. щодо вартості виконаних робіт та/або поставленого відповідачем обладнання.

Крім того, також сторонами без будь-яких заперечень підписано і довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019 р.

В зв`язку з виконання відповідачем робіт за договором, позивачем було здійснено розрахунок за виконані роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (т. с. 1, а. с. 73-81).

Таким чином, умови договору від 23.04.2019 № П/Е-19580/НЮ сторонами були виконані в повному обсязі.

Крім того, як зазначають сторони, також в повному обсязі виконаними ними і договори від 17.12.2019 № П/Е-191897/НЮ та від 12.04.2019 № П/Е-19513/НЮ.

Як свідчать матеріали справи, Північно-східним офісом Держаудислужби проведено зустрічну перевірку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Луч», за результатами якого складено Довідку зустрічної звірки в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Луч" з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Акціонерного товариства "Українська залізниця" та його філій за період з 01.01.2017 по 30.06.2020 № 202005-10/03-з (далі за текстом довідка; т. с. 1, а. с. 84-91).

Також відповідно до пункту 8.24 Плану проведення заходів державного контролю Державної аудиторської служби України на І квартал 2021 року Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України проводився державний фінансовий аудит діяльності регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за період з 01.01.2017 по 30.06.2020.

За результатом проведення фінансового аудиту складено довідку планової ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за період з 01.01.2017 по 30.06.2020 № 202005-09/01 від 05.05.2021, відповідно до якої було встановлено, що за договорами від 17.12.2019 № П/Е-191897/НЮ, від 12.04.2019 № П/Е-19513/НЮ, та від 23.04.2019 № П/Е-19580/НЮ різниця в ціні устаткування, включено до відомостей ресурсів ф.№5а до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в порівнянні з видатковими накладними на постачання устаткування та даними бухгалтерського обліку ТОВ «Луч», що відображені на субрахунку 201 «Сировина й матеріали» становить суму 92848,58 грн. (з ПДВ), що є порушенням вимог статей 193, 218, 224 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (зі змінами), пунктів 6.2.3 та 6.4.6 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 05.07.2013 № 293; умов договорів.

Таким чином, позивач та третя особа вважають, що відповідачем було завищено вартість виконаних робіт за договорами, оскільки здійснювалася поставка устаткування позивачу за цінами вищими ніж ті, що відображені в документах бухгалтерського обліку підприємства відповідача.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до платіжного доручення № 185 від 25.02.2021 на суму 2631,42 грн. відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти в обсязі завищеної вартості виконаних робіт за договором № П/Е-191897/ПЮ від 17.12.2019.

Також відповідно до платіжного доручення № 48473 від 25.02.2021 на суму 30923,72 грн. відповідач повернув позивачу кошти у обсязі завищеної вартості виконаних робіт за договором № П/Е-19513/НЮ від 12.04.2019 у сумі 18923,72 грн., та частково повернув грошові кошти у обсязі завищеної вартості виконаних робіт за договором № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019, а саме у сумі 12000,00 грн.

При цьому, решту грошових коштів у обсязі завищеної вартості виконаних робіт за договором № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 в сумі 59293,44 грн. відповідач позивачу не повернув.

Як пояснив в судовому засіданні 31.01.2022 представник відповідача, повернення грошових коштів відповідно до платіжного доручення № 48473 від 25.02.2021 та платіжного доручення № 185 від 25.02.2021 мало місце в зв`язку з тим, що відповідач визнав той факт, що певний обсяг робіт за договорами було включено до актів приймання-передачі робіт помилково, оскільки відповідач дійсно не виконував такий обсяг робіт за договорами на загальну суму 33555,14 грн., та який в подальшому був оплачений позивачем. При цьому, оскільки решта суми в розмірі 59293,44 грн. стосується не завищення вартості виконаних робіт, а завищення вартості обладнання, що було поставлено відповідачем на користь позивача за договором № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019, а ця обставина відповідачем не визнається, відповідач відповідно відмовився повертати цю суму на користь позивача

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача з претензією № НЮ-04-11/161 від 05.05.2021 (т. с. 1, а. с. 103-105) в якій з посиланням на зазначені обставини, вимагав повернути грошові кошти в сумі 59293,44 грн. Однак, відповідач відповіді на зазначену претензію не надав, грошові кошти не повернув.

При зверненні до суду з позовом у даній справі позивач вважає суму, на яку відповідач завищив вартість виконаних робіт, своїми збитками, а тому просить суд стягнути їх з відповідача як збитки.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1-3 ст. 844 ЦК України також передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Статтею 858 ЦК України передбачено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому ст. 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, ціну виконаних робіт за договором № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 встановлено як у самому договорі, так і у додатку Договірна ціна (т. с. 1, а. с. 20), та вона також включає в себе крім безпосередньої вартості виконання робіт також і вартість устаткування (тобто витрати з придбання необхідного для виконання робіт устаткування та його доставки) яке мало бути попередньо закуплене відповідачем, поставлене позивачу та використане при виконанні робіт. Згідно з додатком Договірна ціна (т. с. 1, а. с. 20) ціна виконаних робіт за договором становить 6900000 грн., в т.ч. 4149073 грн. витрати з придбання та доставку устаткування що монтується.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, позивач без будь-яких заперечень приймав поставлене відповідачем обладнання згідно з видатковими та товарно-транспортними накладними а також актами приймання-передачі обладнання, в т.ч. стосовно його ціни.

В подальшому, виконані відповідачем роботи за зазначеним договором прийняті позивачем без будь-яких заперечень, про що сторонами складено та підписано відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт. Будь-яких заяв про недоліки виконаних робіт та/або обладнання, поставленого відповідачем, позивачем на адресу відповідача також не направлялось. За виконані роботи та поставлене обладнання позивач повністю розрахувався з відповідачем, про що свідчать залучені до матеріалів справи платіжні доручення та не заперечується сторонами.

При цьому, як свідчить довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 р. (т. 1 а. с. 55), вартість обладнання, яке було поставлене відповідачем та використане при виконанні робіт, не перевищує узгодженої сторонами договірної ціни вартості вказаної в додатку до договору Договірна ціна (т. 1 а. с. 20).

Таким чином, умови договору № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Зазначене в свою чергу свідчить про безпідставність доводів позивача стосовно недотримання відповідачем умов зазначеного договору в частині поставки обладнання за завищеними цінами, та відповідно про право на повернення відповідачем грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов договору.

Разом з тим, в заявленому позові позивач наполягає на відшкодуванні відповідачем збитків в сумі 59293,44 грн., які, як зазначає позивач, були заподіяні відповідачем в процесі виконання умов договору № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 внаслідок завищення вартості обладнання, яке поставлялося на виконання умов договору, що відображено у довідці третьої особи від 05.05.2021 № 202005-09/01.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Вони є фактом об`єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов`язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку та можливе лише у разі наявності складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

При цьому позивач повинен довести наявність збитків, котрі були заподіяні відповідачем, безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача і заподіянням збитків, їх розмір та реальність понесення. Крім того, обов`язковою умовою відшкодування збитків може бути лише доведеність факту їх завдання саме діями чи бездіяльністю відповідача.

Однак, у даному випадку позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту заподіяння йому збитків діями відповідача в процесі виконання умов договору № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 у вигляді порушення взятих на себе договірних зобов`язань, які б спричинили будь-які негативні наслідки для позивача. Відтак не може вважатися доведеним і причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Посилання позивача з цього приводу на довідку Північно-Східного офісу Держаудитслужби України суд вважає безпідставними, оскільки, сам по собі довідка, складена за наслідками проведення перевірки діяльності установи відповідача, не визначена законодавством, як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення. Така довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб робота (діяльність) яких перевірялися. Цей документ є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. При цьому, обставини вказані в такому акті ревізії в господарському судочинстві повинні підтверджуватися належними доказами у відповідності до статей 73, 74, 76-79 ГПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 10.05.2018 у справі № 811/119/13-а та від 31.08.2018 у справі № 826/11213/15.

У даному випадку, позивачем не доведено належними та допустимими доказами як факт допущення відповідачем порушення вимог чинного законодавства України, так і факт порушення взятих на себе зобов`язань в процесі виконання умов договору № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019.

Крім того, акт ревізії (довідка, складена третьою особою у даній справі) не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади. Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до приписів ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, справедливість, добросовісність та розумність.

Тобто, укладання сторонами у справі договору, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі проведення відповідних робіт, їх оплата, а також поставка та встановлення обладнання є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах. Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін у справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки, за своїми правовими наслідками довідка у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначена довідка не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Складена довідка зустрічної звірки в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Луч" з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Акціонерного товариства "Українська залізниця" та його філій за період з 01.01.2017 по 30.06.2020 а так само Довідка планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" за період з 01.01.2017 по 30.06.2020 самі по собі не можуть бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором, а тому не може бути підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді зобов`язання його відшкодувати збитки.

До того ж кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату вартості устаткування за договором, а тому такі кошти набуто за наявності достатньої правової підстави. З огляду на наведене заявлена до стягнення з відповідача сума збитків перерахована йому, як підряднику, за договором сума коштів, а тому не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 225 ГК України.

Окрім того, позивач зазначаючи що відповідачем нібито порушено зобов`язання з поставки обладнання за не найменшою ціною як про це зазначено в умовах договору № П/Е-19580/НЮ від 23.04.2019 при цьому взагалі не зазначив, про яке саме конкретне обладнання йде мова, за яким критерієм ним визначається поняття «найменша ціна», і що ціна на певне поставлене відповідачем обладнання в певних продавців була нижчою ніж та, за якою відповідач поставляв обладнання позивачу.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків такими, що позбавлені фактичного та правового обґрунтування, такими що не відповідають, як матеріалам справи, так і вимогам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, викладених у позові та вільним тлумаченням окремих положень чинного законодавства. Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, судові витрати у справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "04" лютого 2022 р.

Суддя О.І. Байбак