ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р. Справа№ 925/399/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:

Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни

на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021

у справі № 925/399/21 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Черкаської обласної ради;

2) Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації;

3) Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради»

до Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни

про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 27272,75 грн-

за участю секретаря: Звершховської І.А.

за участю представників:

від прокуратури: не з`явився; про час і місце судового розгляду повідомлені належно:

від позивачів: не з`явився; про час і місце судового розгляду повідомлені належно:

від відповідача: не з`явився; про час і місце судового розгляду повідомлені належно

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2021 року Золотоніська окружна прокуратура звернулась в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни про визнання недійсною укладеної між Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернатом І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем Недзеленко Інною Миколаївною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, та про стягнення з Фізичної особи - підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» коштів в сумі 27 272,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 було порушено ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення при відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи, що додаткова угода № 5 від 03.09.2018 укладена з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор, посилаючись на приписи статей 203, 215 Цивільного кодексу України, просив визнати її недійсною. Разом з цим, оскільки за додатковими угодами №№ 1-4, які були визнані судом недійсними, та оспорюванню додатковою угодою № 5, був поставлений товар за збільшеною ціною, прокурор просив стягнути з відповідача 27 272,75 грн. надмірно сплачених коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі № 925/399/21 позовні вимоги задоволені частково, визнано недійсною додаткову угоду № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 в частині викладення Специфікації Договору (Додаток № 1) до договору в новій редакції у зв`язку з ринковими коливаннями ціни на вершкове масло. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» 27 272,75 грн.

Суд І інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 в частині викладення Специфікації Договору (Додаток № 1) до договору в новій редакції у зв`язку з ринковими коливаннями ціни на вершкове масло, дійшов висновку, що зміни, внесені до Договору поставки суперечать вимогам статей 3, 36 Закону України «Про публічні закупівлі», що має наслідком визнання цієї додаткової угоди недійсною у порядку статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Зважаючи на обставини визнання судом 4х додаткових угод до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 недійсними, та наявності підстав для задоволення позову у цій справі щодо визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018, сплачені на виконання цих угод кошти у розмірі 27272,75 грн, підлягають поверненню з відповідача на підставі ч.1 статті 670 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Відповідач - Фізична особа-підприємець Недзеленко Інна Миколаївна, не погоджуючись з ухваленим у даній справі рішенням суду І інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, у якій просив це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому заявник апеляційної скарги наголошує на невідповідності висновків суду І інстанції обставинам справи, зокрема щодо правової оцінки коштів у розмірі 27272,75 грн. та помилкового визначення коштів, отриманих Комунальним закладом від Управління освіти і науки Черкаської ОДА, як коштів державного бюджету. Зауважує на тому, що заявлена вимога про стягнення зайво сплачених коштів, а суд задовольнив позов, стягнувши кошти за недопоставлений товар на підставі ч. 1 статті 670 ЦК України. Наведене свідчить, на думку заявника, про те, що суд вийшов за межі позовних вимог та самостійно обрав підставу та предмет позову. Також відповідач наголошує на неналежному представництві прокуратури у даній справі. При цьому посилається на відсутність правових підстав для покладання на відповідача, який є інвалідом ІІ групи витрат зі сплати судового збору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/399/21; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі №925/399/21.

12.10.2021 вказані матеріали справи супровідним листом Господарського суду Черкаської області від 06.10.2021 №925/399/21/11238/2021 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 (ухвала підписана в перший робочий день після виходу головуючого судді Попікової О.В. з лікарняного) апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі №925/399/21 залишено без руху.

23.11.2021 від Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021, надійшли заява про усунення недоліків апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 №09.1-08/6184/21 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/399/21 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі №925/399/21; розгляд справи призначено на 17.01.2022.

13.01.2022 від Черкаської обласної ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

14.01.2022 від Керівника Золотоніської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 відкладено розгляд справи на 02.02.2022.

Позиції учасників справи.

Від Керівника Золотоніської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а оскаржуване рішення суду І інстанції залишити без змін з мотивів, у ньому викладених.

Від Черкаської обласної ради 13.01.2022 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

В судове засідання 02.02.2022 представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Клопотань чи заяв від них на адресу суду не надходило.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Предмет позову у даній справі становить вимога про визнання недійсною укладеної між Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернатом І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем Недзеленко Інною Миколаївною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, та про стягнення з фізичної особи - підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» коштів в сумі 27 272,75 грн.

Як було встановлено під час розгляду справи в суді І інстанції та вбачається з матеріалів справи, Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернат І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради було проведено допорогову закупівлю масла вершкового (код ДК 021:2015 - (СРУ): 15530000-2): масло вершкове (жирність 72-73%) 1300 кілограм з очікуваною вартістю 182 000 грн. 00 коп.

Оголошення про проведення допорогової закупівлі оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті Рrozorro-публічні закупівлі за №11А-2018-01-04-000144-а. Основним критерієм вибору переможця є ціна. Найнижчу ціну на предмет закупівлі запропонували:

- Фізична особа підприємець Недзеленко Інна Миколаївна з пропозицією 124 800 гри. 00 коп. з ПДВ (остаточна пропозиція 103 997 грн. 00 коп. з ПДВ):

- Фізична особа підприємець Гончар Вадим Ілліч з пропозицією 172 250 грн. 00 коп. з ПДВ (остаточна пропозиція 104 000 грн. 00 коп. з ПДВ).

За результатами проведення торгів переможцем закупівель визначено ФОП Недзеленко Інну Миколаївну з остаточною пропозицією 103 997,00 грн., тобто з ціною на масло вершкове (жирність 72-73%) 79,99 грн. за кілограм, а всього 103 997,00 грн. за 1300 кг.

17.01.2018 між Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернатом І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради (замовник) та Фізичною особою підприємцем Недзеленко Інною Миколаївною (постачальник) було укладено договір поставки продуктів харчування №3 е-т, у відповідності до якого постачальник зобов`язався поставити замовникові вершкове масло, жирність 72-73% (Класифікатор ДК 021:2015 (СРУ): 15530000-2 Вершкове масло) 1300 кг. зазначений у специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник - прийняти і оплатити такий товар.

Термін поставки товару з січня по 31.12.2018. Дата фактичної поставки повинна чітко відповідати даті, зазначеній в договорі (п. 2.1. Договору).

Ціна договору визначена у договорі і становить з урахуванням всіх витрат, зборів та податків постачальника 103 987.00 грн. Розрахунок ціни договору наводиться в Додатку №1 (Специфікація), який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1. Договору).

Ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України - в гривнях. Вартість тари, упакування та маркування Продукції внесена в її ціну (п. 3.2. Договору).

Сторони підписанням цього Договору підтверджують, що ціни на продукцію є звичайними для продукції такого асортименту, якості та споживчих властивостей, які склалися на даному ринку продукції (п. 3.3. Договору).

Ціна на одиницю товару є сталою (відповідно до ціни, поданої на момент пропозиції) і не підлягає коригуванню в бік збільшення) на протязі всього строку дії Договору ( п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору фінансування здійснюється за кошти місцевого бюджету.

Відповідно до п. 6.3.3. Договору у разі внесення змін до Договору щодо зміни ціни за одиницю товару, у зв`язку з коливанням цін на ринку, Постачальник зобов`язаний надати у строк до двох тижнів відповідного листа з обґрунтуванням зміни ціни та скласти додаткову угоду, а також надати документ (висновок, довідку) з відповідного органу, що підтверджує коливання ціни на ринку за одиницю відповідного товару.

Як вірно зазначив суд І інстанції, укладений договір поставки продуктів харчування №3 е-т від 17.01.2018 за своєю правовою природою є договором поставки (стаття 712 ЦК України), за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом до відносин поставки застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж. Зазначена норма кореспондується з ч. 1 статті 265 ГК України.

Судом І інстанції було також встановлено, що на виконання умов Договору замовником та постачальником було укладено чотири додаткові угоди, щодо збільшення ціни за одиницю товару по договору кожного разу на 10 %, без зміни загальної суми договору, що потягло за собою зменшення кількості товару що поставляється, а саме:

- додаткову угоду № 1 від 24.01.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018;

- додаткову угоду № 2 від 20.03.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018;

- додаткову угоду № 3 від 29.03.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018;

- додаткову угоду № 4 від 02.04.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.11.2019 у справі № 925/675/18 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020) зазначені додаткові угоди №№ 1-4 визнані недійсними. При цьому судом встановлено, що укладення чотирьох спірних додаткових угод заради підвищення закупівельної ціни на масло у порівнянні з первісною ціною по договору від 17.01.2018 свідчить про порушення принципів закупівель, встановлених нормою статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (яких слід дотримуватися також при здійсненні допорогової закупівлі в силу приписів абз. 3 ч. 1 статті 2 згаданого Закону) та передбачених п. 6.2 Порядку здійснення допорогових закупівель, а саме: принципу добросовісної конкуренції серед учасників: принципу відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель. Також суд встановив, що об`єктивних та обгрунтованих причин для підвищення ціни на товар після укладення Договору від 17.01.2018 у сторін не було.

Згідно вимог ч. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Додатковою угодою № 5 від 03.09.2018 до Договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 сторони змінили Специфікацію до Договору щодо ціни на одинцю товару від 79,99 грн. до 128,83 грн. за кг. що зменшило кількість товару, що поставляється до 202,03 кг при незмінній загальній вартості товару 103 987,00 грн.

Така зміна ціни відбулася за ініціативи Відповідача та на підставі листа ФОП Недзеленко І.В. від 29.08.2018 № 03/5-44, у якій остання вказувала про подорожчання товару з посиланням на експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № 0-662 від 03.09.2018 про коливання вартості цін, зокрема, на масло в діапазоні 25-43 грн. Тобто вартість кілограму масла 200 гр. жирністю від 72,5 % станом на 31.08.2018 становить у середньому діапазоні від 100 грн. до 172 грн.

Спірною додатковою угодою № 5 сторони погодили:

- п. 3.4 вважати недійсним та Сторонам не керуватися ним при подальшому виконанні зобов`язань по даному Договору:

- у зв`язку з ринковим коливанням ціни на вершкове масло, жирність 72-73% (Класифікатор ДК 021:2015 (СРV): 15530000-2 Вершкове масло) Специфікацію Договору (Додаток №1 (до Договору) ) виклали у новій редакції щодо ціни за одиницю товару з врахуванням попередніх додаткових угод, встановили кінцеву вартість кілограму масла жирністю 72-73% у розмірі 128,83 грн. при цьому зменшили обсяг закупівлі.

За наведених обставин судом було встановлено, що сторони Договору за ініціативи Відповідача вп`яте збільшили вартість об`єкту закупівлі з первинної ціни у 79,99 грн. до 128,83 грн.

З додаткової угоди № 5 вбачається, що сторони при укладенні кожної наступної додаткової угоди збільшували ціну на одиницю товару в межах 10%. Враховуючи, що станом на час пред`явлення позову перші 4 додаткові угоди до договору № 3е-т поставки продуктів харчування від 17.01.2018 вже визнано недійсними судовими рішеннями, то збільшення ціни за 5ю додатковою угодою порівнювалось із ціною лише основного договору.

Прокурор на підставі офіційних загальнодоступних джерел ( з посиланням на htt://www.ukrstat.gov.uа/орегаtiv/орегаtiv2018/sсttr/Агсh_sctr_u.htm) за даними Державної служби статистики України доводив, що ціна за 200 гр. масла по Черкаській області у квітні 2018 року становила 36,71 грн., а у вересні 2018 року 36,83 грн., і відповідно з моменту укладення Додаткової угоди № 4 від 02.04.2018 відбулося незначне подорожчання товару на 0,12 копійок (на 0,63 грн. за кілограм). На підтвердження безпідставності укладення спірної додаткової угоди №5 прокурор подав дані Головного управління статистики у Черкаській області у довідці від 18.12.2020 за № 04-13/3448-20 за якими, середня споживча ціна масла вершкового (код ДК 021:2015 - (СРV):15530000-2): масло вершкове (жирність 72-73%) за 200 грам становила від 36,07 грн. до 36,83 грн.

Оскільки попередні чотири додаткові угоди визнані судом недійсними, відповідно вартість масла за додатковою угодою № 5 від 03.09.2018 у порівнянні з умовами Договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 збільшено на 61,06% (128,83 -79,99=48,84 (грн.) - різниця у ціні за кілограм у порівнянні з первинним договором, (відповідно 48,84 * 100% / 79,99 = 61,06% - відсоток на який збільшено ціну на масло), що є порушенням вимог п. 2 ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Предметом закупівлі між сторонами є масло вершкове (код ДК021:2015 -(СРV):15530000-2):масло вершкове (жирність 72-73%) 1300 кілограм, очікувана вартість цієї закупівлі становила 182 000 грн. 00 коп. (з ПДВ).

Відповідно до п. 1.1. Порядку здійснення допорогових закупівель, затвердженого наказом Державного підприємства "Зовнішторгвидав України" від 13 квітня 2016 року N35 цей Порядок розроблено на підставі абзацу 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» та абзацу 21 пункту 12 Порядку функціонування електронної системи закупівель та проведення авторизації електронних майданчиків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року N166. Порядок здійснення допорогових закупівель застосовується у разі проведення замовником відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт із використанням електронної системи закупівель під час здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах 2 та 3 частини 1 статті 2 Закону. Умови цього Порядку мають бути враховані Операторами при затвердженні власних регламентів.

Згідно з п. 1.2. Порядку, допорогова закупівля - закупівля замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах 2 та 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі»; замовник допорогових закупівель - це замовник у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», а також державні, комунальні, казенні підприємства, їхні дочірні підприємства, господарські товариства чи об`єднання, в яких державна чи комунальна частка у статутному капіталі складає 50 і більше відсотків; процедура закупівлі - здійснення відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг), виконавця робіт із використанням електронної системи закупівель для укладення договору про Закупівлю.

Враховуючи те, що вартість товару із закупівлі з відповідачем є меншою за вартість, що встановлена в абзацах 2 та 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі», зазначена закупівля є допороговою і при проведенні відбору постачальника масла, замовником застосовувався Порядок здійснення допорогових закупівель.

За умовами укладеного між сторонами Договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, Постачальник зобов`язався поставити Замовникові: вершкове масло, жирність 72-73% (Класифікатор ДК 021:2015 (СPV):15530000-2 Вершкове масло) - 1300кг. за ціною 103 987,00 грн., ціна за одиницю товару складає 79,99 грн.

Постачальником ФОП Недзеленко І.М. запропоновано на аукціоні значно нижчу ціну, ніж пропонували інші учасники, що і було підставою для укладення з нею договору поставки у січні 2018 року на підставі п. 9.1 Порядку.

Суд І інстанції зауваживши, що Експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати № 0-662 від 03.09.2018 не встановлено коливання ціни на масло під час укладення додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 у порівнянні з укладеною додатковою угодою № 4 від 02.04.2018, дійшов висновку про відсутність підстав для укладення Додаткової угоди № 5 для збільшення ціни на масло у порівнянні з додатковою угодою № 4 (з 117,12 грн. до 128,83 грн.).

Укладення Додаткової угоди № 5 виключно для збільшення ціни одиниці масла порівняно із її первісною ціною по договору свідчить про порушення принципів закупівель, встановлених нормою статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі"» (яких слід дотримуватися також при здійсненні допорогової закупівлі в силу приписів абз. 3 ч. 1 статті 2 Закону) та передбачених п. 6.2 Порядку здійснення допорогових закупівель, а саме: принципу добросовісної конкуренції серед учасників; принципу відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель та п. 2 ч. 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Місцевий суд, встановивши, що додаткова угода № 5 від 03.09.22018, якою внесено зміни до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, була укладена з порушенням вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель, а саме не дотримано принципів закупівель щодо забезпечення добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель (статей 2, 3 Закону України "Про публічні закупівлі"), п. 2 ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», не доведено підставність збільшення ціни за одиницю товару, перевищено 10% поріг збільшення ціни, дійшов висновку, що додаткова угода підлягає визнанню недійсною на підставі ч. ч, 1. 3 статті 215 ЦК України.

При цьому судом визнано недійсною спірну додаткову угоду № 5 від 03.09.2018 частково - в межах внесення змін до Специфікації Договору (Додаток № 1 (до договору), який викладено в новій редакції про збільшення ціни.

Як вбачається з матеріалів справи, за інформацією Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради», за Додатковою угодою № 1 від 24.01.2018 до Договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 ФОП Недзеленко І.М. поставлено масла за накладними:

- № б/н від 24.01.2018 поставлено 19,2 кг, на суму 1 689,41 грн. (а.с. 145), платіжне доручення № 34 від 29.01.2018 (а.с. 146);

- № 19 від 26.01.2018 поставлено 28,8 кг, на суму 2 534,11 грн. (а.с. 147), платіжне доручення № 35 від 29.01.2018 (а.с. 148);

- № 37 від 01.02.2018 поставлено 38,4 кг, на суму 3 378,82 грн. (а.с. 149), платіжне доручення № 61 від 08.02.2018 (а.с. 150);

- № 42 від 08.02.2018 поставлено 38,4 кг, на суму 3 378,82 грн. (а.с. 151), платіжне доручення № 103 від 08.02.2018 (а.с. 152);

- № 51 від 13.02.2018 поставлено 28,8 кг, на суму 2 534,11 грн. (а.с. 153), платіжне доручення № 135 від 20.02.2018 (а.с. 154);

- № 54 від 20.02.2018 поставлено 38,40 кг, на суму 3 378,82 грн. (а.с. 155), платіжне доручення № 179 від 20.02.2018 (а.с. 156);

- № 52 від 27.02.2018 поставлено 38,40 кг, на суму 3 378,82 грн. (а.с. 157), платіжне доручення № 203 від 05.03.2018 (а.с. 158);

- № 63 від 05.03.2018 поставлено 43,2 кг, на суму 3 801,17 грн. (а.с. 159), платіжне доручення № 267 від 23.03.2018 (а.с. 160);

- № 69 від 15.03.2018 поставлено 33,6 кг, на суму 2 956,46 грн. (а.с. 161), платіжне доручення № 287 від 23.03.2018 (а.с. 162).

Судом І інстанції встановлено, що за Додатковою угодою № 1 поставлено 307,2 кг масла, за ціною 87,99 грн. та сплачено фактично 27 030,528 грн.

Оскільки за первинною ціною Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» сплатив би за 307,2 кг по ціні 79,99 грн. 24 572,928 грн, відповідно різниця становить 27 030,53- 24 572,93 = 2 457,60, тобто за поставлений товар сплачено зайво 2 457,60 грн.

За Додатковою угодою № 2 від 20.03.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 ФОП Недзеленко І.М. поставлено масла за накладними: - № 71 від 20.03.2018 - 19,2 кг,. на суму 1 858,37 грн. (а.с. 163), платіжне доручення № 344 від 23.03.2018 (а.с. 164).

За первинною ціною Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» сплатив би за 19,2 кг по ціні 79,99 грн. 1 535,808 грн.

Різниця становить 1 858,37-1 535,81 = 322,56 грн.

За Додатковою угодою № 3 від 29.03.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 товар не поставлявся.

За Додатковою угодою № 4 від 02.04.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018:

- № 73 від 02.04.2018 поставлено 33,9 кг, на суму 3 970,37 грн. (а.с. 165), платіжне доручення № 407 від 10.04.2018 (а.с. 166);

- № 72 від 06.04.2018 поставлено 40 кг, на суму 4 684,80 грн. (а.с. 167), платіжне доручення № 426 від 10.04.2018 (а.с. 168);

- № 73 від 11.04.2018 поставлено 20 кг, на суму 2 342,40 грн. (а.с. 169), платіжне доручення № 446 від 24.04.2018 (а.с. 170);

- № 75 від 16.04.2018 поставлено 36 кг, на суму 4 216,32 грн. (а.с. 171), платіжне доручення № 473 від 24.04.2018 (а.с. 172);

- № 78 від 18.04.2018 поставлено 20 кг, на суму 2 342,40 грн. (а.с. 173), платіжне доручення № 520 від 24.04.2018 (а.с. 174);

- № 92 від 02.05.2018 поставлено 44 кг, на суму 5 153,28 грн. (а.с. 175), платіжне доручення № 577 від 11.05.2018 (а.с. 176);

- № 99 від 08.05.2018 поставлено 32 кг, на суму 3 747,84 грн. (а.с. 177), платіжне доручення № 602 від 24.05.2018 (а.с. 178);

- № 105 від 14.05.2018 поставлено 36 кг, на суму 4 216,32 грн. (а.с. 179), платіжне доручення № 637 від 24.05.2018 (а.с. 180);

- № 108 від 18.05.2018 поставлено 36 кг, на суму 4 216,32 грн. (а.с. 181), платіжне доручення № 657 від 24.05.2018 (а.с. 182);

- № 111 від 01.06.2018 поставлено 16 кг, на суму 1 873,92 грн. (а.с. 183), платіжне доручення № 750 від 11.06.2018 (а.с. 184);

- № 116 від 04.06.2018 поставлено 36 кг, на суму 4 216,32 грн. (а.с. 185), платіжне доручення № 74934 від 11.06.2018 (а.с. 186);

- № 121 від 16.06.2018 поставлено 44 кг, на суму 5 153,28 грн. (а.с. 187), платіжне доручення № 797 від 21.06.2018 (а.с. 188).

За Додатковою угодою № 4 поставлено 393,9 кг, за ціною 117,12 грн. та сплачено фактично 46 133,57 грн.

Оскільки за первинною ціною Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» сплатив би за 393,9 кг по ціні 79,99 грн. 31 508,06 грн., різниця становить 43 133,57-31 508,06 = 14 625,51 грн., тобто за поставлений товар сплачено зайво 14 625,51 грн.

За Додатковою угодою № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018:

- № 140 від 03.09.2018 поставлено 32 кг, на суму 3 970,37 грн. (а.с. 189), платіжне доручення № 1048 від 10.09.2018 (а.с. 190);

- № 143 від 10.09.2018 поставлено 40 кг, на суму 5 153,20 грн. (а.с. 191), платіжне доручення № 1130 від 24.09.2018 (а.с. 192);

- № 146 від 17.09.2018 поставлено 32 кг, на суму 4 122,56 грн. (а.с. 193), платіжне доручення № 1146 від 24.09.2018 (а.с. 194);

- № 149 від 19.09.2018 поставлено 40 кг, на суму 5 153,20 грн. (а.с. 195), платіжне доручення № 1157 від 24.09.2018 (а.с. 196);

- № 152 від 19.09.2018 поставлено 8 кг, на суму 1 030,64 грн. (а.с. 197), платіжне доручення № 1162 від 24.09.2018 (а.с. 198);

- № 155 від 01.10,2018 поставлено 8 кг, на суму 1 030,64 грн. (а.с. 199), платіжне доручення № 1222 від 10.10.2018 (а.с. 200);

- № 157 від 08.10.2018 поставлено 40 кг, на суму 1 553,20 грн. (а.с. 201), платіжне доручення № 1277 від 26.10.2018 (а.с. 202);

- № 185 від 12.11.2018 поставлено 2,028 кг, на суму 261,30 грн. (а.с. 203), платіжне доручення № 1415 від 26.11.2018 (а.с. 204).

За додатковою угодою №5 поставлено 202,028 кг, за ціною 128,83 грн. та сплачено фактично 26 027,3 грн.

Оскільки за первинною ціною Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» сплатив би за 202,028 кг по ціні 79,99 грн. лише 16 160,22 грн. різниця становить 26 027,3 - 16 160,22 = 9 867,08 грн., тобто за поставлений товар сплачено зайво 9 867,08 грн.

Суд І інстанції, перевіривши поданий прокурором розрахунок, зазначив, що прокурор допустив описки у рядках про вартість поставленого масла, однак загальні цифри підрахунків є вірними, та дійшов висновку, що загалом за чотирма додатковими угодами, що визнані судом недійсними та за п`ятою оспрюваною додатковою угодою сума зайво сплачених на користь ФОП Недзеленко І.М. коштів становить 27272,75 грн, при цьому загальна кількість поставленого масла - 922,328 кг, яке по ціні 79,99 грн. коштує 73 777,02 грн. Фактично за масло відповідачка отримала 101 049,77 грн. Різниця складає 27 272,75 грн.

Зазначений розрахунок підтверджується також інформацією Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» від 21.12.2020 за № 428 (а.с. 209-210 том 1), переліченими вище накладними та платіжними дорученнями до них.

За наведних обставин суд І інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» (який є правонаступником Золотоніської загальноосвітньої санаторної школи інтернату І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради ) 27 272,75 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі Менчинська проти Росії (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Відповідно до абзаців 1-2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно абзаців 1-3 частини 4 цієї ж статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3). Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4). У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (абз. 2 ч. 5).

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №822/1169/17, аналіз ч. 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчить про наявність підстав для відповідного представництва.

З огляду на вказане, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави . Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26.07.2018 у справі №926/1111/15, від 13.11.2018 у справі №910/2989/18, від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 21.01.2019 у справі №909/516/18, погодившись з доводами прокурора щодо наявності підстав для представництва інтересів держави.

Відповідно до п. 61 постанови Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №910/11919/17 згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, бюджету, фінансів та обліку; управління майном, науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей.

Згідно статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за: збереженням і раціональним використанням державного майна; станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі.

Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (п. 5 ч. 1 статті 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Таким чином, місцеві державні адміністрації також можуть здійснювати контроль щодо законності закупівель за бюджетні кошти, в тому числі на потреби освіти, і звертатися до суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Крім того, Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18.

В матеріалах справи наявний лист Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області від 17.09.2020 на лист Золотонівської місцевої прокуратури, за яким Управління повідомляє, що вказані у зверненні прокуратури факти щодо договору поставки від 17.01.2018 № 3е-т не перевірялись Управлінням.

Згідно з інформацією Департаменту освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації фінансування Золотоніської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради на придбання продуктів харчування у 2018 році здійснювалось за рахунок коштів додаткової дотації на здійснення переданих з державного бюджету видатків з утримання закладів освіти та охорони здоров`я, виділених для бюджету Черкаської області.

Пунктами 1.3 - 1.5 Статуту Золотоніської загальноосвітньої санаторної школи - інтернату 1-ІІ1 ступенів Черкаської обласної ради, затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради № 31-р від 05.02.2016, визначено, що санаторна школа інтернат згідно з рішенням обласної ради № 23-22/У від 26.12.2008 «Про прийняття інтернатних закладів в обласну комунальну власність» прийнята до обласної комунальної власності. Санаторна школа-інтернат заснована на спільній власності територіальних громад сіл, селищ та міст Черкаської області. Засновником закладу є Черкаська обласна рада (власник). Санаторна школа-інтернат підпорядкована власнику. Органом управління санаторної школи інтернат відповідно до делегованих повноважень є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації.

Згідно п. 13 Статуту до виключної компетенції Черкаської обласної ради належить, зокрема, контроль за ефективністю використання майна, що знаходиться на балансі санаторної школи-інтернат.

Частиною 2 статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 66 Закону України «Про освіту» обласні ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності повної загальної освіти; мають право засновувати заклади освіти, у тому числі для осіб з особливими освітніми потребами.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про освіту» державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Отже, Черкаська обласна рада є засновником Санаторної школи-інтернат, управляє закріпленим за ним майном, затверджує обласний бюджет з якого фінансується цей комунальний заклад і наділена повноваженнями контролю за виконанням бюджету.

Органом управління санаторної школи-інтернату відповідно до делегованих повноважень є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації.

Згідно з пп. а п. 2 ч. 1 статті 90 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з обласного бюджету, віднесені видатки на загальноосвітні санаторні школи-інтернати.

Рішенням Черкаської обласної ради від 22.12.2017 № 19-22/VІІ «Про обласний бюджет Черкаської області на 2018 рік» головним розпорядником коштів обласного бюджету із видатків на фінансування загальноосвітніх санаторних шкіл-інтернатів визначено Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 5 статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Згідно з Положенням про Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 08.12.2015, це Управління відповідно до покладених на нього власних повноважень організовує та контролює роботу державних і комунальних навчальних закладів відповідно до делегованих МОНУ повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що Золотонівська міська прокуратура листом від 09.09.2020 №32-1358вх20 звернулася до Черкаської обласної ради, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, та Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» із запитом про вжиття заходів реагування щодо стягнення безпідставно набутих коштів за договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018.

У відповідь на цей лист, Черкаська обласна рада, зауважуючи на тому, що відповідно до рішення Черкаської обласної ради від 22.12.2017 № 19-22/VІІ «Про обласний бюджет Черкаської області на 2018 рік» головним розпорядником коштів обласного бюджету із видатків на фінансування загальноосвітніх санаторних шкіл-інтернатів є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, повідомив прокуратуру про скерування листа до Управління.

За результатами розгляду листа прокуратури, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації листом від 24.09.2020 повідомило, що вивчає інформацію щодо безпідставно набутих коштів.

Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» на запит прокуратури повідомив, що заходи щодо стягнення безпідставно набутих коштів за договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 не вживались.

Листом від 04.01.2021 №32-10вих21 прокурор звернувся до Черкаської обласної ради та Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації та Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді та просив повідомити про вжиття заходів реагування щодо стягнення у судовому порядку з ФОП Недзеленко І.М. коштів за договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 та про визнання недійсною додаткової угоди № 5 до згаданого договору.

Листом від 12.01.2021 Черкаська обласна рада повідомила, що не є органом, що здійснює контроль у сфері публічних закупівль, і до її повноважень не належить моніторинг укладених договорів про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти і контроль за їх реалізацією, заходи щодо стягнення коштів обласною радою не вживались, а школа наділена правом самостійного звернення до суду.

Листом від 12.01.2021 Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» повідомив про невжиття заходів щодо стягнення безпідставно набутих коштів за договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

З наявних у матеріалах відповідей позивачів вбачається, що останні повідомлені прокурором про виявлені ним правопорушення, при цьому позивачі не вчинили заходи щодо звернення до суду із позовом про визнання недійсною додаткової угоди № 5 до Договору та стягнення надмірно виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач зауважує на тому, що прокурор не довів наявність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави, та наголошував на тому, що Черкаська обласна рада подала до суду заперечення щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі обласної ради.

Однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на лист прокурора від 04.01.2021 щодо вжитих заходів щодо стягнення в судовому порядку з ФОП Недзеленко І.М. коштів за договором поставки продуктів харчування від 17.01.2018 і визнання недійсною додаткової угоди № 5, Черкаська обласна рада повідомила, що не є органом, що здійснює контроль у сфері публічних закупівль, і до її повноважень не належить моніторинг укладених договорів про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти і контроль за їх реалізацією, заходи щодо стягнення коштів обласною радою не вживались, а школа наділена правом самостійного звернення до суду.

У відповідь на лист прокурора від 16.01.2021 Черкаська обласна рада повідомила, що не має наміру оскаржувати підстави представництва прокурором інтересів держави у цих правовідносинах.

Разом з тим, у поясненнях до суду від 26.04.2021 Черкаська обласна рада, посилаючись на те, що Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» перебуває у сфері управління Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, заперечує щодо включення обласної ради, як позивача, у даний судовий процес.

Колегія суддів, враховує позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, у якій зазначено, «що при вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК передбачає такі правила:

- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову прокурора в інтересах держави;

- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті».

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сферах публічних закупівель та контролю за ефективним і цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цих сферах суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому у справі, що розглядається, прокурор належним чином обґрунтував наявність інтересів держави, задля захисту яких він подав позов.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Золотонівська міська прокуратура листом від 16.01.2021 повідомила Черкаську обласну раду, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, та Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» про підготовку позову до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, та Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» про стягнення з ФОП Недзеленко І.М. коштів за договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018 та про визнання недійсною додаткової угоди № 5 згаданого договору. Також прокуратура просила повідомити чи будуть оскаржуватись позивачами підстави представництва прокурором інтересів держави у виниклих правовідносинах.

У відповідь на лист прокурора від 16.01.2021 Черкаська обласна рада повідомила що не має наміру оскаржувати підстави представництва прокурором інтересів держави у цих правовідносинах.

Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, та Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» також повідомили, що не мають наміру оскаржувати підстави представництва прокурором інтересів держави у цих правовідносинах.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, про обізнаність як Черкаської обласної ради, так і Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації про порушення та наявність підстав для представництва, що спростовує доводи відповідача про відсутність у даній справі у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Згадані листи прокурора, які були направлені позивачам з метою з`ясування підстав представництва, відповідають приписам статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому підпадають під розуміння повідомлень, обумовлених у ч. 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Стосовно повноважень Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради».

Розпорядженням Черкаської обласної ради від 05.02.2016 № 31-р затверджено Статут Золотоніської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради, відповідно до п. 1.3 якого, санаторна школа інтернат згідно з рішенням обласної ради від 26.12.2008 прийнято до комунальної власності. За п.1.4 Статуту її власником є Черкаська обласна рада.

Згідно п. 10.1, 10.2 Статуту школа-інтернат фінансується за рахунок обласного бюджету.

Черкаською обласною радою 06.03.2020 на виконання п.8 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про повну загальну освіту» прийнято рішення про зміну найменування Золотоніської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради на Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» та встановлено, що він є правонаступником прав та обов`язків школи-інтернату.

Розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 24.03.2020 за № 102-р затверджено Статут Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради», згідно п. 2 якого Санаторна школа є правонаступником прав і обов`язків Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради».

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неналежного представництва прокурора у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3302-06/34307-06 від 27.10.2016 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини 1 статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Необхідність укладення оспорюваної додаткової угоди № 5 до договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни на на масло в діапазоні 25-43 грн., на підтвердження якого (коливання), ФОП Недзеленко І.В. надано лист від 29.08.2018 № 03/5-44, у якому вказувала про подорожчання товару з посиланням на експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № 0-662 від 03.09.2018.

Разом з тим, незважаючи на те, що Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме відповідного до зміни ціни в договорі факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

При цьому апеляційна інстанція погоджується з висновком суду І інстанції стосовно того, що наданий Експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № 0-662 від 03.09.2018 не підтверджує коливання ціни на масло під час укладення додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 у порівнянні з укладеною Додатковою угодою № 4 від 02.04.2018, а містить лише дані про рівень ринкової вартості масла та «Середній діапазон ринкової вартості» у розмірі від 25 грн. - 43 грн. за 200 грн. масла жирністю 72,5%.

За умови встановлення тих обставин, що станом на час укладення спірної додаткової угоди № 5 не було доведено коливання ціни на масло у серпні 2018, місцевий суд дійшов висновку про те, що у сторін не було підстав для збільшення ціни Договору на підставі п. 2 ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», та дійшов висновку про навність правових підстав для визнання цієї додаткової угоди недійсною з огляду на вимоги статей 203, 215 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 та постановах Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 910/17258/17, від 21.05.2020 у справі № 920/551/19 та від 03.12.2020 у справі № 909/703/19 щодо того, що визнання недійсним нікчемного правочину не є належним способом захисту прав та інтересів, установлених законом, та зазначає наступне.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 статті 16 ЦК, статті 20 ГК України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 статті 20 ГК України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч. 2 статті 215 ЦК України).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, у якості правової підстави позову прокурором у цій справі зазначено порушення вимог ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Разом з тим, відповідно до ч. 1 статті 37 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 статті 36 цього Закону.

З огляду на викладене, визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

І відповідно місцевий суд помилково визнав недійсною додаткову угоду № 5 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, яка в силу Закону України «Про публічні закупівлі» є нікчемною.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» 27 272,75 грн. Слід зауважити наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд І інстанції, зважаючи на обставини визнання судом 4х додаткових угод недійсними, та наявності підстав для задоволення позову у цій справі щодо визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018, дійшов висновку, що сплачені на виконання цих угод кошти у розмірі 27272,75 грн, підлягають поверненню з відповідача на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» (яке є правонаступником Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернатом І-ІІ ступенів Черкаської обласної ради) на підставі ч.1 статті 678 ЦК України.

Згідно ч. 2 статті 712 ЦК України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України Купівля-продаж.

Нікчемність Додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюється Договором поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, за яким відповідач мав поставити замовнику - Золотоніській загальноосвітній санаторній школі інтернату І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради вершкове масло, жирність 72-73% (Класифікатор ДК 021:2015 (СPV):15530000-2 Вершкове масло) - 1300кг. за ціною 103 987,00 грн., ціна за одиницю товару складає 79,99 грн.

Оскільки загальна кількість поставленого масла - 922,328 кг, яке по ціні 79,99 грн. коштує 73 777,02 грн., а фактично за масло відповідачка отримала 101 049,77 грн., різниця складає 27 272,75 грн., суд І інстанції, надавши вірну правову кваліфікацію відносин сторін у даній справі дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення за недоотриману кількість товару за приписами статті 670 ЦК України, а не на підставі статті 1212 ЦК України.

Разом з цим, сторонами за Договором є Золотоніська загальноосвітня санаторна школа інтернатт І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради (правонаступником якого є Комунальний заклад «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради») та Фізична особа-підприємць Недзеленко Інною Миколаївною, при цьому за умовами Договору замовник зобов`язаний замовник - прийняти і оплатити такий товар.

Статутом Золотоніської загальноосвітньої санаторної школи - інтернату 1-ІІ1 ступенів Черкаської обласної ради, затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради № 31-р від 05.02.2016, було передбачено, що школа-інтернат є юридичною особою, неприбутковим закладом, має самостійний баланс, відокремлене майно, розрахунковий рахунок в органах Державної казначейської служби України, веде самостійний бухгалтерський облік. Санаторна школа-інтернат має повну фінансову самостійність і працює за власним штатним розкладом і кошторисом видатків, затверджених Управлінням.

Згідно діючого статуту Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради», який є правонаступником Золотоніської загальноосвітньої санаторної школи - інтернату 1-ІІ1 ступенів Черкаської обласної ради (п.2 Статуту), комунальний заклад є юридичною особою (п.9 Статуту), має право укладати від свого імені угоди, безпосереднє керівництво якого здійснбє директор (п.92 Сатуту).

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що платником за отримане від відповідача масло значиться Золотоніська загальноосвітня санаторна школа - інтернат 1-ІІ1 ступенів Черкаської обласної ради.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» надмірно сплачених коштів у сумі 27 272,75 грн., підлягають задоволенню.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно порушень судом І інстанції внаслідок присудження до стягнення коштів за недопоставлений товар на підставі ч. 1 статті 670 ЦК України, за умови, що прокурором заявлялась вимога про стягнення зайво сплачених коштів, визнаються апеляційною інстанцією юридично неспроможними, оскільки приписи ч. 1 статті 670 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникли між покупцем та продавцем за договором купівлі-продажу при передачі продавцем покупцеві меншої кількості товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу та надають право стороні правочину (покупцеві) вимагати повернення надлишково сплаченої за такий товар грошової суми.

При цьому слід зазначити, що позовна вимога про стягнення коштів з відповідача, може бути розглянута судом як вимога про застосування правових наслідків недійсності нікчемного правочину.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апеляційної скарги, із застосуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано відповідь на питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Однак, встановлена під час апеляційного провадження невідповідність певних висновків суду І інстанції не призвела в цілому до прийняття неправильного по суті чи незаконного рішення, Північний апеляційний господарський суд вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду лише у частині визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання недійсною укладеної між Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою-інтернатом І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем Недзеленко Інною Миколаївною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018. В іншій частині рішення суду І інстанції залишити без змін.

Разом з тим, апеляційна інстанція погоджується з доводами заявника апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для покладання на відповідача, який є інвалідом ІІ групи, витрат зі сплати судового збору, який в силу Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 129 ГПК України, зокрема загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету, пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Приписами ч. 3 згаданої статті передбачено компенсування судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановивши, що згідно довідки обласної МСЕК № 1 м. Черкаси до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 09.01.2020 відповідач є інвалідом II групи, суд І інстанції безпідставно поклав витрати зі сплати судового збору на відповідача, який відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Судові витрати.

Враховуючи, що судом І інстанції було ухвалене по суті законне рішення, а постанова апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною оскаржуваної додаткової угоди ґрунтується на тому, що такий правочин вже є недійсним в силу закону (нікчемними), зважаючи на те, що відповідач звільнений від сплати судового збору, Північний апеляційний господарський суд вважає за можливе не перерозподіляти судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі № 925/399/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі № 925/399/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання недійсною укладеної між Золотоніською загальноосвітньою санаторною школою інтернатом І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради та Фізичною особою-підприємцем Недзеленко Інною Миколаївною додаткової угоди № 5 від 03.09.2018 до договору поставки продуктів харчування № 3 е-т від 17.01.2018.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.08.2021 у справі № 925/399/21 в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Комунального закладу «Золотоніська санаторна школа Черкаської обласної ради» 27 272,75 грн. залишити без змін.

3. Виключити з резолютивної частини рішення п. 4 (абзац 4), яким присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Недзеленко Інни Миколаївни на користь Черкаської обласної прокуратури 4540 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

4. Доповнити резолютивну частину рішення п. 4 (абзац 4), а саме: Стягнути з Державного бюджету України на користь Черкаської обласної прокуратури (і.код 02911119, м.Черкаси, бульвар Шевченко, 286, р/р UA00003751 в ДКСУ м.Київ, код видатків бюджету 2800) 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. витрат зі сплати судового збору.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

6. Справу № 925/399/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 04.02.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков