ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року Справа № 923/1474/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", м. Дубно, Рівненська область, ,

до: TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшинз ЛЛС), 610 Бродвей, офіс 201, м. Джексон, штат Вайомінг,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ", село Чорнобаївка, Білозерський р-н, Херсонська область, ,

про визнання договору недійсним.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Шевчук О.І., ордер серії ЧК №143812 від 10.11.2021;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - не з`явився.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням програми EASYCON та у відповідності до ч. 1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

11 листопада 2021 року до Господарського суду Херсонської області через підсистему "Електрони суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" з вимогами до TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС), в якій позивач просить суд визнати недійсним Договір задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «перша Зернова Компанія» від 08.11.2019 року, укладений між Компанією TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) і Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6139.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладений 08.11.2019 договір про задоволення вимог заставодержателя є незаконним та таким, що вчинений з недотриманням норм чинного законодавства, а саме статті 203 Цивільного кодексу України. Позивач вважає, що положення оспорювального договору суперечать нормам Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", Закону України "Про заставу", Цивільного кодексу України та ряду положень Договору застави частки, на виконання якого і було укладено оспорюваний договір.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.11.2021 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/1474/21 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів та позивачу відповідь на відзив.

Також ухвалою суду про відкриття провадження у справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ" та запропоновано надати письмові пояснення або свої міркування по суті заявленого позивачем позову.

Матеріали справи містять докази вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі позивачу, відповідачу та третій особі.

20 грудня 2021 року до суду від представника відповідача у справі на електрону адресу Господарського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, слухання справи просить суд здійснити без участі його представника, на підставі наявних у справі матеріалів.

Також до відзиву додано лист директора компанії ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС, в якому він повідомляє про обізнаність слухання Господарським судом Херсонської області справи № 923/1474/21 та підтверджує повноваження адвоката Маковея О.Г. на представництов інтересів компанії ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС.

Судом вставлено, що відзив відповідача надійшов у визначені строки, а тому приймається судом до розгляду та долучається до справи.

28 грудня 2021 року до суду від ТОВ "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ" надійшли письмові пояснення по суті заявленого позову, в яких третьою особою підтримано позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи просить здійснити без участі його представника, за наявними у справі матеріалами. Пояснення третьої особи суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 28 грудня 2021 року суд закрив підготовче провадження у справі № 923/1474/21 та призначив справу до судового розгляду по суті на 26 січня 2022 року о 14:30 год.

Відповідно до частини 1, 2 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

У призначене судове засідання 26.01.2022 з`явився представник позивача, представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились.

Наслідки неявки у судове засідання учасника справи передбачені ст..202 ГПК України.

Оскільки явка учасників справи не була визнана судом обов`язковою, враховуючи наявність клопотань про розгляд справи без участі відповідача та третьої особи, враховуючи, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат, відсутність заявлених учасниками справи заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті спору та прийняття рішення у справі за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні 26.01.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 26.01.2022 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 06 листопада 2019 року між Компанією ДУМАХА ЛІМІТЕД (надалі - Заставодавець-1), Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ" (надалі - Заставодавець-2), Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-КРАЙ" (надалі - Заставодавець-3), Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПОЛІССЯ" (надані - Заставодавець-4), Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕТЬМАНСЬКЕ" (надалі Заставодавець-5), Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (надалі - Заставодавець-6 або позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ" (надалі - Заставодавець-7), Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ" (надалі - Заставодавець-8), Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ-СХІД" (надалі -Заставодавець-9), Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" (надалі - Заставодавець-10), Товариством з обмеженою відповідальністю "РАЙЗ ПІВНІЧ" (надалі - Заставодавець-11), Компанією УКРЛЕНДФАРМІНГ ПЛС (надалі - Заставодавець-12), Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ" (надалі - Компанія або третя особа) та компанією TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшинз ЛЛС) (надалі - Заставодержатель або відповідач) був укладений Договір застави частки (надалі - Договір застави).

Відповідно до пункту 2.1. Договору застави, в якості забезпечення повного і своєчасного виконання кожною зобов`язаною особою її зобов`язань, визначених у статті 3 (Забезпечені зобов`язання) цього Договору, згідно з фінансовими документами, із змінами та доповненнями, які можуть час від часу вноситися до таких договорів впродовж їх терміну дії, заставодавець цим надає заставодержателю у першочергову заставу предмет застави, визначений у Статті 4 (предмет застави) цього Договору.

Пунктом 4.1. Договору застави встановлено, що предметом застави за цим договором є частки участі у статутному капіталі Компанії детальний опис яких міститься у Додатку 1 до цього Договору.

Додаток 1 до Договору застави передбачає, що заставодавці передали в заставу заставодержателя частку в статутному капіталі ТОВ "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ" (загальний розмір статутного капіталу компанії 69493696,21 грн у розмірі 100 %, що відповідає 69493696,21 грн (т. 1, а.с.53).

Дунктом 3.2 Договору застави встановлено, що строком виконання забезпечених зобов`язань є 28 червня 2025 року якщо такий строк не продовжений або скорочений відповідно до кредитного договору або будь-яких інших фінансових документів. Вищезазначене у жодному разі не порушує чинності та/або можливості примусового виконання цієї застави, яка, незважаючи на будь-що залишається повністю чинною та дійсною до моменту виконання забезпечених зобов`язань за кредитним договором та будь - якими іншими фінансовими документами в повній мірі, що повинно бути підтверджено письмовим повідомленням від заставодержателя заставодавцю (яке не повинно бути необґрунтовано притриманим або затриманим після надання заставодавцем заставодержателю законного письмового запиту надати таке повідомлення).

За умовами пункту 3.4. Договору застави заставодержатель, який діє у якості солідарного кредитора, відповідно до кредитного договору та інших фінансових документів, вимоги фінансових сторін та заставодержателя до заставодавця, позичальника та інших зобов`язаних осіб за кожним відповідним фінансовим документом є солідарними у цілях статті 542 Цивільного кодексу України. Таким чином, заставодержатель, який діє у якості солідарного кредитора, наділений правом здійснювати всі вимоги до заставодавця, позичальника та інших зобов`язаних осіб за кожним відповідним фінансовим документом (включаючи, але не обмежуючись, кредитним договором) щодо усієї суми боргу будь-якої із зобов`язаних осіб перед будь-якою фінансовою стороною за фінансовими документами, та звертати стягнення на предмет застави (як його описано нижче) стосовно повної несплаченої суми Забезпечених Зобов`язань.

Пунктом 4.3. Договору застави встановлено, що сторони погоджуються, що вартість предмета застави на дату цього договору складає 69493696,21 грн, сторони цього договору прямо погоджуються, що незважаючи на вищенаведене, забезпечені зобов`язання погашаються, як встановлено в статті 9.7. (розмір погашених забезпечених зобов`язань) нижче.

Пунктом до пункту 9.7. Договору застави встановлено, що сторони прямо погоджуються, що у випадку реалізації предмета застави та/або примусового виконання прав заставодержателя на предмет застави згідно з порядком, визначеним вище у цій статті 9 (Звернення стягнення), забезпечені зобов`язання вважатимуться задоволеними і погашеними лише у розмірі суми та у валюті відповідного забезпеченого зобов`язання, фактично і остаточно отриманої заставодержателем в результаті реалізації/примусового виконання за обмінним курсом, встановленим заставодержателем на дату такої реалізації, а у випадку передачі права власності на предмет застави заставодержателю, у розмірі вартості, визначеної заставодержателем на момент такої передачі на підставі оцінки предмета застави, підготовленої суб`єктом оціночної діяльності.

В абзаці 2 пункту 9.3. Договору застави в розділі "Позасудове Врегулювання" встановлено, що якщо протягом строку, встановленого для виконання зобов`язань, порушення яких призвело до настання випадку невиконання зобов`язання, що триває (надалі строк виконання), вказаного в повідомленні про випадок невиконання зобов`язань, яке направлене заставодержателем заставодавцю (значною мірою у формі Додаток 2 до цього Договору) (надалі повідомлення про Випадок Невиконання Зобов`язань") і, що не може бути коротший ніж 30 (тридцять) днів з моменту отримання заставодавцем повідомлення про випадок невиконання зобов`язань (окрім випадків передбачених законодавством або цим договором), такі зобов`язання залишаються невиконаними або порушеними, або у випадку повідомлення (в тому числі шляхом підписання між сторонами двосторонньої угоди) заставодавцем заставодержателя про неможливість виконання забезпеченого зобов`язання, обов`язок виконання, якого настав у заставодавця у зв`язку з існуванням в момент укладення цього договору випадків невиконання, що було визнано сторонами в п.11.12 договору, іншим чином окрім як за рахунок предмета застави, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один з таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача права власності на предмет застави заставодержателю в рахунок виконання забезпечених зобов`язань; продаж заставодержателем предмета застави третій особі; або укладення договору про задоволення вимог заставодержателя; будь-який інший позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави, передбачений законодавством України.

Пунктом 9.4.1 Договору застави встановлено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави набувши право власності на предмет застави на підставі акту приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства. Цей Акт укладається сторонами у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, сторони зобов`язуються підписати Акт одразу після укладення цього договору.

Із наступного дня після спливу 30 (тридцяти) денного строку з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави (за виключенням випадків передбачених цим договором, зокрема, але не виключно у випадку передбаченому абзацом 2 п. 9.3 та п. 9.4.3 цього договору) набуває чинності акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства, який підписується у день підписання цього договору. За таких умов, заставодержатель вправі у порядку, визначеному чинним законодавством України, звернутися до державного реєстратора для внесення відомостей про зміну складу учасників товариства на підставі зазначеного акту приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

Заставодержатель набуває предмет застави у власність за вартістю, визначеною за домовленістю сторін.

Позивач вказує, що 08 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та компанією TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС) був укладений Договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Зернова Компанія», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6139.

За твердженням позивачу, за наслідками виконання вимог Договору про задоволення вимог заставодержателя, компанія TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС) набула права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Перша Зернова Компанія».

На думку позивача, укладений 08.11.2019 договір про задоволення вимог заставодержателя є незаконним та таким, що вчинений з недотриманням норм чинного законодавства, а саме статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки, на момент укладення оскаржуваного договору про задоволення вимог заставодержателя, заставодавці та заставодержатель не виконали вимоги пункту 9.3 та пункту 9.4.3 договору застави частки, а саме не дотрималися термінів, передбачених договором та вимог щодо повідомлення заставодавців про факт невиконання зобов`язань за основним договором.

Також, позивач вказує, що на момент укладення договору задоволення вимог заставодержателя не визначено у встановленому договором застави порядку розміру вартості предмета застави. Тобто, сторонами не дотримано вимоги статті 19 Закону України "Про заставу".

Окрім того, позивач вказує на порушення статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», яка передбачає спеціальний порядок звернення стягнення на частку в статутному капіталі.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК.

Відповідно до частини 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відтак, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Підставою для звернення стягнення на заставлене майно є невиконання боржником своїх обов`язків за основним зобов`язанням.

Відповідно до частини 2 статті 590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 2 статті 592 Цивільного кодексу України передбачається, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави; в інших випадках, встановлених договором.

Матеріали справи свідчать, що 06.11.2019 між ТОВ "АГРОКОМПАНІЯ ПРИКАРПАТТЯ", ТОВ "АГРО-КРАЙ", ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПОЛІССЯ", ТОВ"ГЕТЬМАНСЬКЕ", ТОВ"ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" , ТОВ "ПІВДЕНЬ АГРО ІНВЕСТ", ТОВ "ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ", ТОВ "РАЙЗ-СХІД", ТОВ"ЮТС-АГРОПРОДУКТ", ТОВ"РАЙЗ ПІВНІЧ", компанією УКРЛЕНДФАРМІНГ ПЛС, ТОВ "ПЕРША ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ" та компанією TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС) був укладений Договір застави частки.

Надалі, 08 листопада 2019 року між ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" та компанією TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС) був укладений Договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Зернова Компанія", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6139.

Надалі, Актом приймання-передачі частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ "Перша Зернова Компанія" від 06.11.2019 учасники передали у власність стороні 13 (компанії TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшнз ЛЛС)), а сторона 13 приймає у свою власність частки в статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ "Перша Зернова Компанія" (код в ЄДРПОУ - 40002642) номінальною вартістю 69493696,21 грн (т.1, а.с. 24-26).

Вищезазначений акт підписаний сторонами без претензій та зауважень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. та зареєстровано в реєстрі.

Так, пунктом 3.2. Договору застави встановлено, що строком виконання забезпечених зобов`язань є 28 червня 2025 року якщо такий строк не продовжений або скорочений відповідно до кредитного договору або будь-яких інших фінансових документів. Вищезазначене у жодному разі не порушує чинності та/або можливості примусового виконання цієї застави, яка, незважаючи на будь-що залишається повністю чинною та дійсною до моменту виконання забезпечених зобов`язань за кредитним договором та будь-якими іншими фінансовими документами в повній мірі, що повинно бути підтверджено письмовим повідомленням від заставодержателя заставодавцю (яке не повинно бути необґрунтовано притриманим або затриманим після надання заставодавцем заставодержателю законного письмового запиту надати таке повідомлення).

Відповідно до пункту 3.2. Договору застави, строком виконання забезпечених зобов`язань є 28 червня 2025 року якщо такий строк не продовжений або не скорочений відповідно до кредитного договору або будь-яких інших фінансових документів.

З огляду на вищевказаний пункт Договору застави, сторони передбачили можливість зміни строку виконання забезпечених зобов`язань відповідно до кредитного договору або будь-яких інших фінансових документів.

Матеріали справи не містять доказів зміни такого строку, поряд з цим оспорюваний договір також не містить інформації про зміну строку виконання забезпечених зобов`язань.

Крім того, матеріали справи також не містять доказів того, що відповідачем на адресу позивача та третьої особи направлялись вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором. Натомість строк виконання зобов`язання (сплати кредиту) станом на 08.11.2019 не настав.

Суд зауважує, що звернення стягнення на предмет застави до настання строку виконання основного зобов`язання не узгоджується з самою правовою природою інституту забезпечення зобов`язання.

Предметом Договору застави є частка у статутному капіталі ТОВ "Перша Зернова Компанія", яка належала зокрема ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ".

Статтею 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (надалі - Закон) визначено особливості звернення стягнення на частку учасника товариства.

Відповідно до змісту вказаної статті Закону, звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів або на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення зобов`язання іншої особи. Виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті. З дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника. Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку (частина 1-4 статті 22 Закону).

Виконавець пропонує іншим учасникам товариства (крім тих, які письмово відмовилися від свого переважного права щодо частки) придбати частку відповідно до статті 20 цього Закону (частина 5 статті 22 Закону).

Тобто, положення статті 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначають особливий порядок звернення стягнення на частку учасника товариства, який має бути дотриманий.

Стаття 22 цього Закону передбачає вичерпний перелік випадків, в яких може бути звернено стягнення на частку в статутному капіталі товариства, і цей перелік, не включає позасудове звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог заставодержателя.

Суд констатує, що спірний договір укладено сторонами в порушення статті 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Щодо тверджень позивача про недотримання стонами при укладенні спірного договору вимог статті 19 Закону України «Про заставу», суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

При досліджені спірного договору, судом встановлено, що останній не містить відомостей, про те, на погашення яких саме вимог по кредитному договору (основного зобов`язання, відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій за невиконання кредитних зобов`язання) звертається стягнення на предмет застави; в якому розмірі погашаються невиконані зобов`язання, шляхом позасудового звернення стягнення на предмет застави; на підставі чого встановлювалась вказана вартість часток. Відтак спірний договір суперечить статті 19 Закону України "Про заставу".

В абзаці 2 пункту 9.3. Договору застави в розділі "Позасудове Врегулювання" встановлено, що якщо протягом строку, встановленого для виконання зобов`язань, порушення яких призвело до настання випадку невиконання зобов`язання, що триває, яке направлене заставодержателем заставодавцю (значною мірою у формі Додаток 2 до цього Договору) і, що не може бути коротший ніж 30 (тридцять) днів з моменту отримання заставодавцем повідомлення про випадок невиконання зобов`язань (окрім випадків передбачених законодавством або цим договором), такі зобов`язання залишаються невиконаними або порушеними, або у випадку повідомлення (в тому числі шляхом підписання між сторонами двосторонньої угоди) заставодавцем заставодержателя про неможливість виконання забезпеченого зобов`язання, обов`язок виконання, якого настав у заставодавця у зв`язку з існуванням в момент укладення цього договору випадків невиконання, що було визнано сторонами в п. 11.12 договору, іншим чином окрім як за рахунок предмета застави, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один з таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача права власності на предмет застави заставодержателю в рахунок виконання забезпечених зобов`язань; продаж заставодержателем предмета застави третій особі; або укладення договору про задоволення вимог заставодержателя; будь-який інший позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави, передбачений законодавством України.

Сторонами не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження направлення повідомлення позивачу про випадок невиконання боржником зобов`язань, що надало б їм право на власний розсуд обрати один з позасудових способів звернення стягнення на предмет застави.

Щодо доводів позивача з приводу недотримання порядку визначення вартості частки, суд зазначає наступне.

Згідно з пункту 4.3. Договору застави, сторони погоджуються, що вартість предмета застави на дату цього договору складає 69493696,21 грн, сторони цього договору прямо погоджуються, що незважаючи на вищенаведене, забезпечені зобов`язання погашаються, як встановлено в статті 9.7. (розмір погашених забезпечених зобов`язань) нижче.

Відповідно до пункту 9.7. Договору застави сторони прямо погоджуються, що у випадку реалізації предмета застави та/або примусового виконання прав заставодержателя на предмет застави згідно з порядком, визначеним вище у цій статті 9 (Звернення стягнення), забезпечені зобов`язання вважатимуться задоволеними і погашеними лише у розмірі суми та у валюті відповідного забезпеченого зобов`язання, фактично і остаточно отриманої заставодержателем в результаті реалізації/примусового виконання за обмінним курсом, встановленим заставодержателем на дату такої реалізації, а у випадку передачі права власності на предмет застави заставодержателю, у розмірі вартості, визначеної заставодержателем на момент такої передачі на підставі оцінки предмета застави, підготовленої суб`єктом оціночної діяльності.

Матеріали справи доказів дотримання сторонами договору вимог пункту 9.7. Договору застави не містять, при цьому відповідачем та третьою особою не заперечується, що перед укладенням спірного договору оцінка частки не проводилась.

Відтак, на момент укладення договору про задоволення вимог заставодержателя не визначено у встановленому Договором застави порядку розмір вартості предмета застави, що є порушенням вимог Договору застави.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Зернова Компанія" є недійсним у відповідності статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, щодо недійсності оскаржуваного правочину.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на приписи статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Зернова Компанія» від 08.11.2019 року, укладений між компанією TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (ТНА КОРПОРЕЙТ СОЛЮШНЗ ЛЛС) (610 W. Broadway, Suite 201, Jackson, Wyoming, 83001, реєстраційний номер 2017-000737609) і Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (35601, Рівненська обл., Дубенський р-н, місто Дубно, провулок Центральний, будинок 1, ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6139.

3. Стягнути з TNA Corporate Solutions LLC (ТНА Корпорейт Солюшинз ЛЛС) (610 W. Broadway, Suite 201, Jackson, Wyoming, 83001, реєстраційний номер 2017-000737609) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" (35601, Рівненська обл., Дубенський р-н, місто Дубно, провулок Центральний, будинок 1, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.02.2022.

Суддя С.В. Нікітенко