ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 913/501/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,

представників учасників справи:

Департаменту розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості, транспорту та зв`язку Луганської обласної державної адміністрації - Котляров А.О. (представник), Мельник В.А (представник),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" - Фаштейн К.М. (адвокат)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості, транспорту та зв`язку Луганської обласної державної адміністрації

на рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2021 (суддя Вінніков С.В.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 (колегія суддів: Тихий П.В., Ільїн О.В., Терещенко О.І.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозхімсервіс" (далі - ТОВ "Хозхімсервіс")

до Департаменту розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості, транспорту та зв`язку Луганської обласної державної адміністрації (далі - Департамент)

про стягнення 7 461 803,84 грн.

СУТЬ СПОРУ

1. Служба автомобільних доріг у Луганській області (далі - Служба) як замовник уклала два договори підряду на ремонт автомобільної дороги у порядку, передбаченому Законом "Про публічні закупівлі".

2. У зв`язку із набуттям чинності змін до Законів "Про автомобільні дороги" та "Про місцеві державні адміністрації" Служба втратила статус розпорядника та балансоутримувача автомобільних доріг та передала їх до сфери управління Луганської обласної державної адміністрації в особі Управління розвитку та утримання мережі автомобільних доріг області Луганської обласної державної адміністрації - Луганської військово-цивільної адміністрації, яке згодом було перейменовано у Департамент.

3. Служба, підрядник та Департамент уклали угоди про зміну замовника за договорами підряду на Департамент.

4. ТОВ "Хозхімсервіс" набуло прав вимоги за договорами підряду на підставі укладених договорів про відступлення прав вимоги та звернулося до Департаменту із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 7 461 803,84 грн.

5. Суд першої інстанції позов задовольнив. Суд апеляційної інстанції рішення залишив без змін. Департамент звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

6. Верховний Суд касаційну скаргу залишив без задоволення із наступних міркувань.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами

7. 02.11.2017 за результатами проведеного електронного аукціону Служба як замовник та Дочірнє підприємство "ШРБУ №100" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "ШРБУ №100") як підрядник уклали договір підряду №14 (далі - Договір підряду №14), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати у 2017-2018 роках на свій ризик власними і залученими силами і засобами роботи (послуги) ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт". ДК 021:2015: 45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С131020 об`їзд смт. Новопсков на ділянці км 0+000-км 2+400 у Луганській області", відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені строки об`єкт в експлуатацію замовнику, усунути протягом гарантійного строку експлуатації об`єкту недоробки, що зумовлені неякісним виконання робіт (послуг), а замовник зобов`язується передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені ремонтні роботи та оплатити їх (п.1.1 цього Договору).

8. 06.11.2017 ДП "ШРБУ №100" як генпідрядник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт Буд Сервіс" (далі - ТОВ "Комфорт Буд Сервіс") як субпідрядник уклали договір №06-11/17 (далі - Договір субпідряду №06-11/17) на виконання робіт з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С131020 Об`їзд смт Новопсков на ділянці км 0+000- км 2+400 у Луганській області, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи, генпідрядник - прийняти та оплатити зазначені роботи (п.1.1 цього Договору).

9. 08.05.2018 ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" як генпідрядник та ТОВ "Хозхімсервіс" як субпідрядник уклали договір №08/05/18 (далі - Договір субпідряду №08/05/18) на виконання робіт з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С131020 Об`їзд смт Новопсков на ділянці км 0+000- км 2+400 у Луганській області, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується виконати роботи, генпідрядник - прийняти та оплатити зазначені роботи (п.1.1 цього Договору).

10. 10.12.2018 за результатами проведеного електронного аукціону Служба як замовник та ДП "ШРБУ №100" як підрядник уклали договір підряду №11 (далі - Договір підряду №11), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати у 2018 році на свій ризик власними і залученими силами і засобами послуги (роботи) ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт". ДК 021:2015: 45233142-6 - Ремонт доріг. Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення С131020 об`їзд смт Новопсков на ділянці км 0+000-км 2+400 у Луганській області (додаткові послуги)", відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені строки об`єкт в експлуатацію замовнику, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації об`єкту недоробки, що зумовлені неякісним виконання робіт (послуг), а замовник зобов`язується передати підрядникові затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені ремонтні роботи та оплатити їх (п.1.1 Договору підряду №11).

11. 28.12.2018 Служба (сторона 1), Департамент (сторона 2) та ДП "ШРБУ №100" (сторона 3) уклали угоду про заміну сторони по Договору підряду №14 (далі - Угода №14), за умовами якої:

- з дати підписання сторонами цієї Угоди чинним замовником за Договором підряду №14 є сторона 2 - Департамент (п.1 Угоди №14);

- сторона 3 не заперечує проти заміни сторони у зобов`язанні - замовника зі Служби автомобільних доріг у Луганській області на Департамент із всіма правами та обов`язками замовника за договором (п.3 Угоди №14);

- з дати підписання означеної угоди сторона 1 звільняється від будь-яких обов`язків за Договором підряду №14 (п.6 Угоди №14).

12. 28.12.2018 Служба (сторона 1), Департамент (сторона 2) та ДП "ШРБУ №100" (сторона 3) уклали угоду про заміну сторони по Договору підряду №11 (далі - Угода №11), за умовами якої:

- з дати підписання сторонами цієї угоди чинним замовником за Договором підряду №11 є сторона 2 - Департамент (п.1 Угоди №11);

- сторона 3 не заперечує проти заміни сторони у зобов`язанні - замовника зі Служби на Департамент із всіма правами та обов`язками замовника за договором (п.3 Угоди №11);

- з дати підписання означеної угоди сторона 1 звільняється від будь-яких обов`язків за Договором підряду №11 (п.6 Угоди №11).

13. Укладення Угод №14 та №11 обумовлено тим, що у зв`язку із набуттям чинності змін до Закону "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV, Закону "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 №586-ХIV замовник за Договорами підрядів №14 та №11 (Служба) втратив статус розпорядника та балансоутримувача автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Луганській області і передав ці автомобільні дороги у порядку, передбаченому Положенням про порядок передачі об`єктів права державної власності, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482, до сфери управління Луганської обласної державної адміністрації в особі Департаменту, і виданням Державним агентством автомобільних доріг України наказу від 12.07.2018 №216 про припинення практики укладення договорів на замовлення послуг з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та визначення граничного строку дії вже укладених договорів до 31.12.2018 (строк дії Договорів підряду №14 та №11 та строк виконання робіт (послуг) за ними не перевищують вказаного строку).

14. ДП "ШРБУ №100" шляхом залучення субпідрядників - ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" та ТОВ "Хозхімсервіс" виконало свої зобов`язання за Договорами підряду №14 та №11 у повному обсязі.

15. Замовник виконані роботи за Договором підряду №14 оплатив частково у сумі 4 723 980,10 грн, а за Договором підряду №11 взагалі не оплачував.

16. Заборгованість замовника перед ДП "ШРБУ №100" за Договором підряду №14 складає 4 723 980,10 грн, а за Договором підряду №11 - 2 737 823,74 грн.

17. 04.02.2019 ДП "ШРБУ №100" (первісний кредитор) та ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №0204-1 (далі - Договір про відступлення №0204-1), за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до Договору підряду №14. Право вимоги первісного кредитора до боржника (Департаменту) в зобов`язанні підтверджується документацією, визначеною п.4.1 Договору (п.1.1 Договору про відступлення №0204-1).

18. 04.02.2019 ДП "ШРБУ №100" та ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" підписали акт приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення №0204-1.

19. 04.02.2019 ДП "ШРБУ №100" (первісний кредитор) та ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №0204-2 (далі - Договір про відступлення №0204-2), за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до Договору підряду №11 (п.1.1 договору про відступлення №0204-2).

20. 04.02.2019 ДП "ШРБУ №100" та ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" підписали акт приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення №0204-2.

21. 06.02.2019 ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" (кредитор) та ТОВ "Хозхімсервіс" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №0206-1 (далі - Договір про відступлення №0206-1), за умовами якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне кредиторові за Договором підряду №14 (п.1.1 Договору про відступлення №0206-1).

22. 06.02.2019 ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" та ТОВ "Хозхімсервіс" підписали акт приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення №0206-1.

23. 06.02.2019 ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" (кредитор) та ТОВ "Хозхімсервіс" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №0206-2 (далі - Договір про відступлення №0206-2), за умовами якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне кредиторові відповідно Договору підряду №11 (п.1.1 цього Договору).

24. 06.02.2019 ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" та ТОВ "Хозхімсервіс" підписали акт приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення №0206-2.

Короткий зміст позовних вимог

25. ТОВ "Хозхімсервіс" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Департаменту про стягнення заборгованості за виконані роботи за Договором підряду №14 у сумі 4 723 98,10 грн та за Договором підряду №11 у сумі 2 737 823,74 грн.

26. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що замовник не виконав свої зобов`язання в частині оплати виконаних робіт у зазначених сумах.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

27. Господарський суд Луганської області рішенням від 31.05.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021, позов задовольнив.

28. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані таким:

- предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням позивачем робіт (послуг) за договорами підряду від 02.11.2017 №14 та від 10.12.2018 №11, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт №5 за грудень 2018 року та акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року на загальну суму 7 641 803, 84 грн;

- за клопотанням позивача у справі призначалась судова інженерно-технічна експертиза (будівельно-технічна експертиза), за результатами якої 15.03.2021 складений відповідний висновок експертів №7394-7395;

- у висновку експертів від 15.03.2021 №7394-7395 зазначено, що фактично виконані будівельні роботи, які можливо було оглянути та перевірити, з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення, виконані в грудні 2018 року на об`єкті "С1312020 Об`їзд смт Новопсков на ділянці км 0+000- км 2+400 у Луганській області" відповідають об`єму будівельних робіт, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт №5 за грудень 2018 року та акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року;

- заперечення Департаменту про те, що експерт при проведенні експертизи не здійснював відбір зразків є помилковими, оскільки у висновку експертів від 15.03.2021 на сторінці 12 указано, що в процесі дослідження на об`єкті "С1312020 Об`їзд смт Новопсков на ділянці км 0+000- км 2+400 у Луганській області" було вилучено зразки товщини асфальтобетонного шару, про що свідчать відповідні фото; доводи відповідача про проведення експертизи більше 6 місяців після початку експлуатації дороги не прийняті до уваги, оскільки Департаментом не вказано з посиланням на приписи законодавства про неможливість проведення такої експертизи та не надано відповідних доказів цього;

- позивач надав більш вірогідні докази виконання робіт за спірними договорами підряду, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт №5 за грудень 2018 року та акті приймання виконаних будівельних робіт №1 за грудень 2018 року на загальну суму 7 41 803,84 грн, зокрема подорожні листи, акт від 10.10.2018 №1 відбору проб (вирубок(кернів) асфальтобетону, акти на закриття прихованих робіт, акт від 18.09.2018 №1 на додаткові роботи, журнал операційного контролю якості робіт, загальний журнал робіт;

- Департамент є належним відповідачем у справі і саме він має сплатити борг за виконані роботи позивачу (у порядку правонаступництва);

- ТОВ " Хозхімсервіс" є належним позивачем за заявленими позовними вимогами (на підставі, в тому числі, договорів про відступлення прав вимоги);

- доказів прийняття та оплати виконаних робіт відповідач до матеріалів справи не надав.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

29. 30.09.2021 Департамент звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову або направити справу на новий розгляд.

30. У касаційній скарзі з урахуванням додаткових пояснень скаржник як на підстави касаційного оскарження посилається на пункти 1, 4 ч.2 ст.287 та пункти 1, 3, 4 ч.3 ст.310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

31. Скаржник зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права (статей 837, 875, 882 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)) та порушенням норм процесуального права (статей 80, 236, 269 ГПК), без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах №922/1119/18 та №922/2216/18, №911/2862/18, №826/25204/15 (щодо повноти та обґрунтованості судових рішень).

32. Окрім цього, скаржник, зокрема, зазначає, що суди попередніх інстанцій:

- не застосовували вимоги Закону "Про публічні закупівлі", який підлягав застосуванню, і відповідно до ст.36 якого, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі; Угоди №11 та №14 (про заміну замовника) є недійсними у зв`язку з невідповідністю законодавству;

- застосували загальні положення про підряд, передбачені ст.853 ЦК в частині порядку прийняття роботи, виконаної підрядником до спірних відносин (які є відносинами будівельного підряду) з порушенням норм цивільного законодавства, що виразилось у незастосуванні ст.882 ЦК; відповідач взагалі не отримував документи (акти виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3) щодо виконаних робіт;

- не надали оцінку аргументам відповідача, які є важливими для вирішення спору по суті, зокрема щодо того, що: 1) Департамент є неналежним відповідачем у справі; він не є правонаступником Служби згідно ст.104 ЦК; публічне правонаступництво можливе лише у відносинах двох суб`єктів владних повноважень, до яких Служба не відноситься; жодних безпосередніх правовідносин Департамент та Служба щодо передачі доріг загального користування місцевого значення не мали; 2) Служба опублікувала звіти про виконання договорів, чим завершила процедуру закупівлі;

- не встановили обставини щодо 1) надсилання підрядником відповідачу та / або Службі повідомлення про готовність до передання робіт, виконаних за договором підряду та актів КБ-2в, КБЗ, повідомлення про готовність об`єкту до здачі в експлуатацію; 2) відмови від підписання актів виконаних робіт замовником (Службою або Департаментом), генпідрядником, субпідрядником (ТОВ "Комфорт Буд Сервіс"), інженерами технічного та авторського нагляду тощо; 3) незазначення факту такої відмови в складених відповідачем актах виконаних робіт, підписаних лише ним;

- не дослідили докази - документи (загальний журнал робіт, журнал операційного контролю якості, журнали №1, 2, 3, подорожні листи вантажних автомобілів), які вказують на те, що останньою датою виконання робіт та доставки матеріалів на об`єкті є 15.10.2018; суди неправильно встановили, що роботи виконувались в грудні 2018 року; Договір підряду №11 укладений 10.12.2018, тобто після виконання робіт та має бути визнаний недійсним;

- не врахували, що позивач не надав акти виконаних робіт КБ-2в №1, 5 та довідки КБ-3 за грудень 2018 року до позову, не надав їх копій відповідачу, чим позбавив його можливості вивчити їх та надати їм оцінку та заперечення;

- не врахували, що акт виконаних робіт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2018 на додаткові послуги, складені ТОВ "Хозхімсервіс" (субпідрядник) та ТОВ "Комфорт Буд Сервіс" (генпідрядник) не мають жодних правових підстав, оскільки договір субпідряду між ними на виконання додаткових послуг не укладався, оскільки він не доданий до позову;

- безпідставно залишили поза увагою (відхилили) клопотання відповідача про виклик представника позивача та експерта, призначення повторної експертизи;

- ухвалили рішення на підставі неналежних, недопустимих та недостовірних доказів, якими є: 1) акти виконаних робіт, складені за договором субпідряду субпідрядником ТОВ "Хозхімсервіс" та замовником ТОВ "Комфорт Буд Сервіс", 2) висновок експерта від 15.03.2021 №7394-7395.

33. 10.01.2022 до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ "Хозхімсервіс" на касаційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

34. Відзив мотивований таким:

- жодна зі справ, наведених у касаційній скарзі та додаткових поясненнях, на висновки із яких посилається скаржник, не відповідає критеріям подібності правовідносин, визначених Верховним Судом у своїй практиці; правовідносини, які склалися у справах №922/2216/18, №911/2862/18, №826/25204/15, №922/1119/18 не є подібними до тих, які склалися у цій справі; судові рішення у справі №913/501/20 не суперечать висновкам Верховного Суду у зазначених справах;

- суди дослідили всі зібрані у справі докази; заявлені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 ГПК, є необґрунтованими; суди не відхиляли клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; обставини, що мають суттєве значення, встановлені судами на підставі допустимих та належних доказів;

- доводи відповідача щодо невиконання робіт після 15.10.2018, відсутність договору субпідряду на додаткові роботи, необізнаність про акти виконаних робіт за грудень 2018 року, посилання на винесення завідомо недостовірного висновку експертом є необґрунтованими припущеннями, які не підтверджуються жодними доказами;

- скаржник звертався до Господарського суду Луганської області з позовом про визнання недійсними угод про заміну сторони від 28.12.2018 та Договору підряду №11 (справа №913/475/21), однак рішенням від 13.12.2021 суд відмовив Департаменту у задоволенні позову;

- ТОВ "Хозхімсервіс" правомірно набуло прав за договором про відступлення права вимоги, що було повно та всебічно досліджено судами першої та апеляційної інстанцій; саме Департамент розвитку є належним відповідачем у цій справі, оскільки набув обов`язків в порядку правонаступництва внаслідок законодавчих змін та згідно укладених Угод від 28.12.2018;

- під час розгляду справи відповідач не заперечував, що саме він через законодавчі зміни став новим розпорядником та балансоутримувачем ділянки дороги, на якій здійснювались роботи за Договорами підряду №14 та №11; не погоджувався він лише з обов`язком здійснити оплату за виконані роботи, посилаючись на формальні підстави, такі як відсутність бюджетних асигнувань чи нерозміщення інформації на порталі Prozorro.gov.ua;

- у правовідносинах між Службою та Департаментом відбулося публічне правонаступництво, тобто передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; зобов`язання позивача за Договором підряду №14 та Договором підряду №11 виконані в повному обсязі та належним чином, що підтверджується відповідними доказами у справі; фактичне виконання робіт за 2018 рік підтверджується, як документацією (актами №1 та №5 за грудень 2018 року), які були надані (в тому числі й відповідачу), так і висновками комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, законність та правомірність яких ніким не спростована.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

35. Верховний Суд ухвалою від 15.12.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту, розгляд касаційної скарги призначив на 26.01.2022.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК

36. Суди попередніх інстанцій у цій справі на підставі оцінки наявних доказів, застосувавши критерій їх вірогідності, встановили факт виконання позивачем робіт (послуг) за спірними Договорами підряду. Разом з цим, суди визнали ТОВ "Хозхімсервіс" належним позивачем, а Департамент - належним відповідачем у справі.

37. Департамент у касаційній скарзі, та додаткових поясненнях до неї (поданих на виконання ухвали Верховного Суду від 26.10.2021 про залишення касаційної скарги без руху із підстав, зокрема, її невідповідності вимогам п.5 ч.2 ст.290 ГПК щодо належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК) оскаржує рішення судів попередніх інстанцій з усіх перелічених фактів (виконання підрядних робіт, належність позивача та відповідача у справі).

38. Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 26.10.2021, скаржник у касаційній скарзі послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах №922/2216/18, №911/2862/18, №826/25204/15, які стосуються повноти та обґрунтованості судових рішень та при цьому зазначив, що оскаржувані судові рішення таким критеріям не відповідають (що є порушенням норм процесуального права).

39. Разом з тим скаржник вказував також про незастосування судами Закону "Про публічні закупівлі", який підлягав застосуванню, та неправильне застосування норм, зокрема, статей 104, 517, 837, 842, 882 ЦК (норми матеріального права), однак, усупереч вимогам п.5 ч.2 ст.290 ГПК, не навів висновків щодо застосування зазначених норм у постанові (постановах) Верховного Суду та не обґрунтував подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі (справах), в якій (яких) Верховний Суд виклав такі висновки.

40. Верховний Суд, залишаючи касаційну скаргу без руху, запропонував скаржнику навести відповідні обґрунтування саме в частині неправильного застосування норм матеріального права (положень Закону "Про публічні закупівлі", статей 104, 517 ЦК, які стосуються питання правонаступництва юридичної особи, прав нового кредитора у зобов`язанні (належності позивача та відповідача у справі), ст.837, 842, 875, 882 ЦК, які стосується договорів підряду (питання факту виконання робіт за Договорами підряду).

41. У додаткових поясненнях скаржник послався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/1119/18, що, у свою чергу означає, що саме ці висновки підлягають оцінці в контексті перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права у справі, що переглядається.

42. Проаналізувавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №922/1119/18, на які посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження в розумінні п.1 ч.2 ст.287 ГПК, Верховний Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, з огляду на таке.

43. Обставини справи №922/1119/18 пов`язані з невиконанням умов договору підряду, укладеного відповідно до Закону "Про публічні закупівлі" в частині своєчасного використання / повернення авансу.

44. Суд першої інстанції визнав вимоги замовника про повернення невикористаної частки авансу необґрунтованими, оскільки своєчасне виконання робіт (використання всієї суми авансу) підтверджується первинними документами про закупівлю матеріалів та направленням листа та акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в замовнику на його офіційну електронну адресу, які, щоправда, не були підписані останнім; суд першої інстанції зазначив, що відмова замовника від підписання акту виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

45. Суд апеляційної інстанції своєю постановою, залишеною без змін постановою Верховного Суду, рішення суду першої інстанції скасував з мотивів непідтвердження підрядником факту використання суми авансу, невиконання робіт у встановлені договором строки, ненадання підписаного сторонами акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, який сторони визначили єдиним доказом, що може підтвердити виконання відповідачем робіт (використання авансу), а докази у вигляді видаткових накладних та надісланих електронною поштою актів виконаних робіт (через відсутність доказів їх отримання замовником) визнав неналежними; факт неповернення авансу підтвердив також той факт, що він був визнаний підрядником у акті звіряння взаємних розрахунків.

46. Таким чином, обставини справи №922/1119/18 суттєво відрізняються від обставин справи, що переглядається; зміст правовідносин (права і обов`язки сторін) у справах є різним.

47. Верховний Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у справі №922/1119/18 не міститься жодних висновків щодо правонаступництва юридичної особи та зміни кредитора у зобов`язанні, а отже доводи про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень Закону "Про публічні закупівлі", статей 104, 517 ЦК скаржник належно не обґрунтував.

48. Щодо висновків, викладених у постановах у справах №922/2216/18, №911/2862/18, №826/25204/15 Верховний Суд зазначає наступне.

49. Як було зазначено, зазначені висновки стосуються повноти та обґрунтованості судових рішень, тобто правильності застосування відповідних процесуальних норм, про що вказує і сам скаржник.

50. Посилаючись на висновки у справі №922/2216/18, скаржник зазначає, що "правовідносини є подібними в частині невивчення підстав позовних вимог, суттєвих обставин справи та внаслідок чого необґрунтованості рішень судів першої та апеляційної інстанцій".

51. Обґрунтовуючи подібність правовідносин зі справою №911/2862/18, скаржник вказує: "правовідносини є подібними в частині необґрунтованості та прийнятті на підставі неналежних та недостовірних доказів рішень судами першої та апеляційної інстанцій".

52. Подібність правовідносин зі справою №826/25204/15 (справа розглянута судами адміністративної юрисдикції) скаржник не наводить взагалі, натомість лише обмежується цитуванням її положень наступного змісту: "судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок".

53. Касаційна скарга, як і додаткові пояснення, не мають чіткої структури, що суттєво ускладнило оцінку наведених у них аргументів. Посилаючись на вищенаведені висновки, скаржник у цих же структурних одиницях (розділах / пунктах) касаційної скарги та додаткових пояснень вдається до викладу обставин (доводів), які суди не дослідили та / або посилань на докази, які суди не врахували (чи навпаки помилково врахували у силу їх недопустимості).

54. Враховуючи зазначене, а також те, що висновки щодо повноти та обґрунтованості судових рішень на які послався скаржник у цій справі є універсальними, тобто такими, що можуть застосовуватись до будь-якої судової справи (правовідносин), у яких наявні (на думку сторони) процесуальні порушення щодо оцінки арґументів / доказів, такі висновки не можуть досліджуватися у цій справі у контексті п.1 ч.2 ст.287 ГПК, а підлягають дослідженню у сукупності із відповідними процесуальними порушеннями (п.4 ч.2 ст.287, частини 1, 3 ст.310 ГПК).

55. Таким чином, суди при розгляді цієї справи не повинні були враховувати висновки, зроблені Верховним Судом у постановах від 22.01.2019 у справі №922/1119/18 оскільки відповідні правовідносини не є подібними, а висновки, викладені у постановах від 14.01.2021 у справі №922/2216/18, від 05.12.2019 у справі №911/2862/18, від 27.05.2021 у справі №826/25204/15 стосуються процесуальних питань щодо повноти та обґрунтованості судового рішення та повинні оцінюватися у цій справі в контексті порушень, передбачених ст.310 ГПК.

56. У зв`язку з цим Верховний Суд доходить висновку про те, що підстава касаційного оскарження, передбачена п.1 ч.2 ст.287 ГПК, є необґрунтованою, а касаційне провадження в частині цієї підстави підлягає закриттю відповідно до п.5 ч.1 ст.296 ГПК.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.1 ч.3 ст.310 ГПК

57. Скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.1 ч.3 ст.310 ГПК.

58. Відповідно до п.4 ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

59. Пунктом 1 ч.3 ст.310 ГПК передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

60. Як зазначалось, Верховний Суд дійшов до висновку про необґрунтованість підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК.

61. У зв`язку з цим у Верховний Суд не здійснює перегляд рішень судів попередніх інстанцій з підстави, передбаченої п.4 ч.ст.287 ГПК та п.1 ч.3 ст.310 ГПК.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.3 ч.3 ст.310 ГПК

62. Скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.3 ч.3 ст.310 ГПК та зазначає, що суди безпідставно залишили поза увагою (відхилили) клопотання відповідача про виклик представника позивача та експерта, призначення повторної експертизи.

63. Відповідно до п.3 ч.3 ст.310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

64. Господарський суд Луганської області ухвалою від 05.10.2020 призначив у справі №913/501/20 судову інженерно-технічну експертизу (будівельно-технічну експертизу), проведення якої доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

65. Експертному дослідженню підлягав об`єкт С1312020 Об`їзд смт. Новопсков на дільниці км 0+000-км 2+400 у Луганській області. На вирішення експерта були поставлені такі запитання:

1) Чи відповідають фактично виконані будівельні роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення, виконані в грудні 2018 року на об`єкті "С1312020 Об`їзд смт. Новопсков на дільниці км 0+000-км 2+400 у Луганській області" об`єму будівельних робіт, зазначених в "Акті приймання виконаних будівельних робіт №5 за грудень 2018 року" та "Акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року"?

2) Якою станом на грудень 2018 року була вартість фактично використаних матеріалів та виконаних у грудні 2018 року будівельних робіт під час ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення на об`єкті "С1312020 Об`їзд смт Новопсков на дільниці км 0+000-км 2+400 у Луганській області"?

66. 20.04.2021 на адресу суду першої інстанції надійшов висновок експертів від 15.03.2021 №7394-7395 за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи.

67. Суд апеляційної інстанції встановив, що 20.09.2021 від відповідача надійшло клопотання про виклик експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Саєнка Ю.І. в судове засідання для постановки йому питань щодо проведення експертизи, в якому також просив визнати висновок недостовірним доказом та призначити повторну експертизу, доручивши її проведення експертам Національного наукового центру "Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса".

68. Східний апеляційний Господарський суд вказані клопотання розглянув та відмовив у їх задоволенні, з огляду на таке:

- з матеріалів справи вбачається, що відповідач не заявляв відповідні клопотання в суді першої інстанції та не обґрунтував неможливості їх заявити; мотиви, з яких відповідач просить призначити повторну судову експертизу, зводяться до незгоди із вже наявним висновком експертів, складеним за наслідками призначення судової експертизи у цій справі;

- при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заперечував проти призначення судової експертизи, не скористався своїм правом та не надав переліку питань, які потрібно поставити на вирішення експерта, не надав пропозицій щодо експертної установи, якій потрібно доручити проведення експертизи;

- постановлену за наслідками розгляду клопотання позивача про призначення судової експертизи ухвалу суду першої інстанції відповідач не оскаржував; відповідач не довів недостовірності наявного в матеріалах справи висновку експерта; надані відповідачем копії звернень до Міністерства юстиції України про порушення судовими експертами вимог чинного законодавства протилежного не доводять.

69. З оспорюваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції детально та критично вивчив зазначений висновок експерта відповідно до статей 86 та 104 ГПК, оцінивши його і як самостійний доказ і в сукупності з іншими доказами по справі.

70. Частина 2 ст.107 ГПК передбачає підстави для призначення судом повторної судової експертизи, де вказано, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

71. Зазначена норма передбачає, що призначення повторної експертизи хоч і пов`язане з виникненням сумнівів щодо правильності висновку експерта, однак такі сумніви мають ґрунтуватись на фактичних обставинах справи, які підтверджують, що такий висновок не може бути застосований як доказ в розумінні статей 73, 74 ГПК. Вирішуючи питання про призначення судової експертизи, суд повинен оцінити такий висновок та встановити, в чому саме полягає його неправильність відповідно до ст.107 ГПК та інших актів чинного законодавства.

72. З оспорюваної постанови вбачається, що здійснюючи оцінку висновку експертизи та досліджуючи його в сукупності з іншими доказами, суд апеляційної інстанції не виявив обставин, які б підтвердили сумніви щодо неправильності такого висновку експертизи, зокрема, суд не встановив, що такий висновок є непоґрунтованим або суперечить іншим матеріалам справи.

73. У зв`язку з цим у Верховного Суду відсутні підстави вважати, що таке рішення суду було немотивованим, а також про недослідження обставин, які б могли свідчити про необґрунтованість висновку експерта або його суперечність з іншими матеріалами справи.

74. При цьому доводи скаржника щодо необхідності призначення повторної експертизи фактично зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи. Така оцінка доказів знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду в розумінні ст.300 ГПК.

75. Щодо відмови у задоволенні клопотання про виклик експерта Верховний Суд зазначає таке.

76. Частина 5 ст.98 ГПК передбачає право, а не обов`язок суду за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. ГПК не визначає випадків, коли виклик експерта міг би бути обов`язковим.

77. Натомість надання експертом пояснень є необхідним для уточнення окремих положень його висновку та усунення ризику неправильного його розуміння, а не для встановлення обставин справи.

78. Відмовляючи у задоволенні клопотання про виклик експерта, суд апеляційної інстанції виклав відповідні мотиви, чому, на його переконання, виклик не є необхідним в розумінні ГПК. Тому Верховний Суд вважає помилковими доводи скаржника про те, що таке клопотання було відхилене необґрунтовано, а факт відхилення такого клопотання завадив встановленню обставин, що мають значення для вирішення справи.

79. У зв`язку з цим Верховний Суд вважає, що підстава касаційного оскарження, передбачена п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.3 ч.3 ст.310 ГПК є необґрунтованою.

Щодо касаційного оскарження з підстави, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.4 ч.3 ст.310 ГПК

80. Скаржник посилається на п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.4 ч.3 ст.310 ГПК як на підставу касаційного оскарження та зазначає, що суди ухвалили рішення на підставі недопустимого доказу - висновку експерта від 15.03.2021 №7394-7395.

81. Відповідно до п.4 ч.3 ст.310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

82. Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням їх якості, відповідно до ст.86 ГПК, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

83. Заперечуючи проти врахування зазначеного висновку експерта судом апеляційної інстанції, скаржник посилався на його недостовірність в розумінні ст.78 ГПК та не надавав жодних доводів щодо його недопустимості в розумінні ст.77 ГПК.

84. У зв`язку з цим доводи скаржника, які наводились на підтвердження зазначеної обставини касаційного оскарження фактично зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи. Така оцінка доказів знаходиться поза межам повноважень Верховного Суду в розумінні ст.300 ГПК.

85. З огляду на викладене підстави касаційного оскарження, передбачені п.4 ч.2 ст.287 ГПК та п.4 ч.3 ст.310 ГПК є необґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

86. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

87. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1 ст.309 ГПК).

88. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ч.2 ст.309 ГПК).

89. Згідно з п.5 ч.1 ст.296 ГПК суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду, на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

90. Зважаючи на викладене Верховний Суд приходить до висновку, що касаційне провадження з підстав касаційного оскарження, передбачених п.1 ч.2 ст.287 ГПК підлягає закриттю, касаційна скарга з інших підстав касаційного оскарження підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Судові витрати

91. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст.129 ГПК, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості, транспорту та зв`язку Луганської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №913/501/20 в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Департаменту розвитку, утримання мережі автомобільних доріг області, промисловості, транспорту та зв`язку Луганської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №913/501/20 з інших підстав касаційного оскарження залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Луганської області від 31.05.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №913/501/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко