ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04.02.2022м. ДніпроСправа№ 904/391/22

Суддя Ліпинський О.В. , розглянувши матеріали

за позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи - підприємця Жученко Світлани Трохимівни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про зобов`язання привести у придатний для використання стан земельну ділянку та повернення ії позивачу за актом приймання-передачі

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька міська рада (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Жученко Світлани Трохимівни (далі - Відповідач), яким просить суд зобов`язати Відповідача привести у придатний для використання стан земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,0081 га з кадастровим номером 121100000:06:040:0107, що знаходиться на вул. Спаська, 19 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що 28.11.2013 року між сторонами був укладений договір особистого сервітуту № 12013162, предметом якого є встановлення Розпорядником (Позивачем) межі дії особистого сервітуту щодо частини земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,0081 га для розміщення в цих межах Сервітуарієм (Відповідачем) тимчасової споруди торгівельного павільйону по вул. Спаська, 19 у Саксаганському районі. Договір укладено строком на 1 (один) рік.

З огляду на сплив строку дії договору особистого сервітуту, Позивач вважає, що з урахуванням умов п. 7.1, 8.4.12 Договору та вимог чинного законодавства, Відповідач мав повернути спірну земельну ділянку на користь Криворізької міської ради за актом приймання-передачі, однак, відповідний обов`язок не виконав, у зв`язку з чим, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, Позивач зазначає, що земельна ділянка фактично використовується Відповідачем під розміщення торгівельного павільйону в складі торгівельно-зупиночного комплексу та розміщеного впритул намету. Земельна ділянка не огороджена, при візуальному обстеженні встановлено порушення меж за рахунок облаштування намету. Докази існування у Відповідача дозвільних документів на розміщення споруд на землях комунальної власності, що не передавалися у користування, відсутні. В підтвердження зазначених обставин, Позивач посилається на акт обстеження від 30.12.2021 року.

Таким чином, як убачається з позовних матеріалів, предметом спору за позовом Криворізької міської ради, фактично є вимоги останньої про повернення за актом приймання-передачі земельної ділянки, яка була передана Відповідачу в користування за договором особистого сервітуту, та вимоги про зобов`язання Відповідача привести в придатний для використання стан ділянку, на якій розміщено тимчасову споруду за відсутності документів, які підтверджують право користування землею комунальної власності.

Здійснивши оцінку позовних матеріалів на предмет можливості їх розгляду за правилами господарського судочинства, судом встановлено наступне.

Згідно положень ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

За визначенням ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Виходячи зі змісту наведених вище норм матеріального закону, слід визнати, що предметом частини вимог у даному спорі, є земельні відносини, які виникли між Позивачем та Відповідачем щодо повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору особистого земельного сервітуту.

Зважаючи на те, що за приписами ч. 2 ст. 2 ЗК України, суб`єктами земельних відносин в Україні виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, слід дійти висновку, що відносини з земельного сервітуту, не пов`язані з наявністю у громадянина статусу підприємця. Тобто, відносини з обмеженого платного або безоплатного користування чужою земельною ділянкою (сервітут), виникають незалежно від мети її використання, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності фізичної особи.

Належна юрисдикція справи зі спору щодо цивільних прав на земельну ділянку за участю фізичної особи, яка має статус ФОП, визначається за суб`єктним критерієм відповідно до обраного такою фізичною особою статусу, в якому вона бере участь в цивільних правовідносинах. Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (постанова ВП Верховного Суду у справі № 306/2004/15-ц від 13.03.2018).

Як свідчить зміст доданого до позову договору особистого сервітуту № 12013162 та акту приймання-передачі земельної ділянки до нього, у правовідносинах за вказаним правочином Відповідач взяв участь як громадянин - фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності, а отже, незалежно від наявності у Відповідача на час укладення договору особистого сервітуту від 28.11.2013 року статусу суб`єкта підприємницької діяльності (дата державної реєстрації 04.01.2002), спір щодо повернення за актом приймання-передачі земельної ділянки, яка була передана Відповідачу в користування за відповідним договором, за суб`єктним критерієм не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Щодо вимог в частині зобов`язання Відповідача привести в придатний для використання стан земельну ділянку, на якій в тому числі розміщено тимчасову споруду, і яка використовується Відповідачем за відсутності документів, що підтверджують право користування землею комунальної власності, суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом, в підтвердження використання зазначеної частини ділянки, Позивач посилається на Акт обстеження земельної ділянки від 30.12.2021 року, яким зафіксовано факт такого використання Відповідачем, як суб`єктом підприємницької діяльності.

Водночас, згідно даних, які містить Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Жученко Світлана Трохимівна припинила підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис до реєстру від 29.07.2019 року.

Таким чином, використання земельної ділянки під розміщення тимчасової споруди - намету, факт якого зафіксовано Атом обстеження від 30.12.2021 року, Відповідач здійснює як громадянин - фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності, адже підприємницьку діяльність останнього припинено ще в 2019 році.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи приписи ст. 20 ГПК України, суд дійшов висновку, що даний спір за своїм суб`єктним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів та підлягає вирішенню загальними судами, за правилами цивільного судочинства, оскільки сторона спору (Відповідач), у спірних правовідносинах щодо повернення земельної ділянки після припинення договору особистого сервітуту та приведення ділянки в придатний для використання стан, виступає як громадянин - фізична особа.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з відмовою у відкритті провадження, сплачена позивачем судовий збір може бути повернутий за ухвалою суду на підставі відповідного клопотання особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 20, 175, 233, 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Роз`яснити Позивачу право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Ліпинський