ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" лютого 2022 р. Cправа № 902/1213/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "РОПА Україна" (вул. Поповича, 35, с. Полковниче, Ставищенський район, Київська область, 09431)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМОНТНИК" (вул. Миколи Леонтовича, буд. 67, м. Тульчин, Вінницька область, 23600)

про стягнення 142068,76 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "РОПА Україна" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМОНТНИК" про стягнення 142 068,76 грн. заборгованості, з яких: борг за поставку товару: 48 580,12 грн. - основного боргу, 4 506,43 грн. - 3% річних, 10 093,65 грн. - інфляційних нарахувань; борг за надані послуги: 60 019,88 грн. - основного боргу, 5 641,99 грн. - 3% річних, 13 226,69 грн. - інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №14151-16 від 18.08.2016 купівлі-продажу запасних частин в частині оплати за поставлений товар та договору надання послуг з проведення ремонтних робіт бурякозбиральної техніки, укладеного без підписання письмової угоди, в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 08.12.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1213/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена позивачу на зазначену в позовній заяві адресу електронної пошти, а відповідачу на адресу зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ, ухвала вручена останньому 20.01.2022 відповідно до витягу із сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення №144 наявного в матеріалах справи.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "РОПА Україна" (позивач, за договором Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕМОНТНИК" (відповідач, за договором Покупець) укладено договір купівлі продажу запасних частин № 14151-16 (надалі Договір), п. 1.1. якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, Продавець зобов`язується систематично передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується приймати у свою власність та своєчасно оплачувати запасні частини в асортименті, поіменовані надалі по тексту Договору - Товар.

Найменування, асортимент, ціна (вартість) за одиницю Товару наводяться в специфікації та (або) рахунку-фактурі, які є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Додатки). Формування рахунку фактури здійснюється на підставі письмової або усної заявки Покупця, в якій вказується артикул, найменування, асортимент, кількість Товару (п. 1.3. та п. 1.4. Договору).

Товар доставляється (перевозиться) силами та засобами Покупця. Разом з товаром Продавець передає Покупцю наступні супроводжуючі документи: рахунок-фактуру. видаткову накладну (п. 2.3. та п. 2.4. Договору).

У разі виявлення Покупцем дефектів поставленого Товару, негайно здійснюється виклик представника Продавця у письмовій формі. Акт про виявлення недоліків товару, складений та затверджений сторонами є підставою виникнення у Продавця зобов`язань по усуненню виявлених якісних недоліків та (або) кількісної нестачі протягом 10 календарних днів з моменту складання акту (п. 3.2. Договору).

Загальна сума Договору ґрунтується на загальній сумі усіх Товарів, поставлених за весь період дії Договору. Ціна (вартість) за одиницю Товару за цим Договором визначається в Додатках до Договору. Оплата ціни (вартості) Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України безготівково шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Продавця на умовах передплати 100 % вартості (ціни) Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури (п. 4.1. - 4.3. Договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31 грудня 2016 року з автоматичною пролонгацією на наступні роки, якщо жодна із сторін не має заперечень або намір розірвати Договір, але, в будь-якому випадку, до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє жодну зі Сторін від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього Договору (п. 9.1. та п. 9.3. Договору).

Як зазначено позивачем в позовній заяві станом на 30 листопада 2021 року заборгованість Покупця зі сплати грошових зобов`язань за Договором становить 48 580,12 грн., дана заборгованість виникла за поставку Товару відповідно до наступних видаткових накладних: від 17.10.2018 № 1282 на суму 111 411,32 грн. (заборгованість - 13,12 грн.); від 22.10.2018 № 34374 на суму 37 864,56 грн.; - від 20.11.2018 № 34599 на суму 10 702,44 грн.

Строк виконання грошових зобов`язань щодо поставок відповідної партії Товару настав 17.10.2018 на суму 111 411,32 грн (залишок боргу - 13,12 грн.), 22.10.2018 на суму 37 864,56 грн. та 20.11.2018 на суму 10 702,44 грн.

Крім того, за твердженням позивача протягом вересня-жовтня 2018 року останній надавав Відповідачу послуги з проведення ремонтних робіт бурякозбиральної техніки без укладення письмового договору.

Перелік проведених робіт наведено в монтажних звітах від 18.09.2018 № 0286, від 08.10.2018 № 0294 та від 17.10.2018 № 0660. Господарські операції відображені в актах наданих послуг від 19.09.2018 № 3376 на суму 12 269,96 грн., від 11.10.2018 № 1153 на суму 13 707,50 грн. та від 23.10.2018 № 34414 на суму 34 042,42 грн., що складені на підставі вказаних вище монтажних звітів та копії яких додаються. Акти наданих послуг підписані представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень.

Таким чином, на дату звернення до суду з цією позовною заявою залишок основного боргу за поставлений Товар згідно Договору купівлі-продажу запасних частин № 14151-16 від 18.08.2016 становить 48 580,12 грн., а за надані послуги становить 60 019,88 грн.

Наявність заборгованості за отриманий товар та надані послуги підтверджуються актом звірки взаємних розрахунків № 335 від 04.01.2020 та додатком до нього.

З метою досудового врегулювання спору 22.04.2021 позивачем цінним листом з описом вкладення поштового відправлення направлено на адресу відповідача, що зазначена у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, м. Тульчин, вул. Миколи Леонтовича, буд. 67), письмову претензію від 09.04.2021 № 155 (копії претензії, опису вкладення, квитанції підприємства поштового зв`язку та повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Станом на день подачі позовної заяви до суду, відповідь на претензію відсутня, а її вимоги не задоволені, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача 142 068,76 грн. заборгованості, з яких: борг за поставку товару: 48 580,12 грн. - основного боргу, 4 506,43 грн. - 3% річних, 10 093,65 грн. - інфляційних нарахувань; борг за надані послуги: 60 019,88 грн. - основного боргу, 5 641,99 грн. - 3% річних, 13 226,69 грн. - інфляційних нарахувань.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною, що передбачено в ч. 1 ст. 642 ЦК України.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли господарські правовідношення на підставі договору купівлі-продажу та надання послуг без укладення відповідного договору.

Так, згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Підтвердженням укладання договору в спрощений спосіб між позивачем та відповідачем є Акти про надання послуг від 19.09.2018 № 3376 на суму 12 269,96 грн., від 11.10.2018 № 1153 на суму 13 707,50 грн. та від 23.10.2018 № 34414 на суму 34 042,42 грн., що містять найменування робіт, послуг, їх ціна, а також реквізити позивача (оферта), та реквізити, підпис і печатка відповідача на вище вказаних Актах про надання послуг про отримання саме таких послуг і в тій кількості, що була визначена позивачем у монтажних звітах та Актах (акцепті).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору підряду та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вище викладене, а саме те, що позивачем передано, а відповідачем отримано товар на суму 48580,12 грн. та позивачем надано послуги відповідачу на суму 60019,88 грн, згідно з приписами ст. 692 ЦК України, строк оплати за товар та надані послуги є таким, що настав.

Втім, відповідач за отриманий товар в сумі 48580,12 грн. та за надані послуги в сумі 60019,88 грн не розрахувався. Сума вище зазначеного боргу за товар та послуги визнана відповідачем в акті звірки взаємних розрахунків № 335 від 04.01.2020 та додатку до нього.

Відповідачем не надано до суду доказів оплати вартості отриманого товару та послуг від позивача, з огляду на що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості отриманого товару у розмірі 48580,12 грн. та вартості наданих послуг у розмірі 60019,88 грн є обґрунтованими та доведеними.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 4 506,43 грн. - 3% річних, 10 093,65 грн. - інфляційних втрат нарахованих на суму боргу за поставку товару та 5 641,99 грн. - 3% річних, 13 226,69 грн. - інфляційних втрат нарахованих на суму боргу за надані послуги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві здійснено обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму боргу за поставку товару за загальний період з 18.10.2018 по 30.11.2021 (з урахуванням проплат) та обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму боргу за надані послуги за загальний період з 20.09.2018 по 30.11.2021.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо здійснення оплати за отриманий товар та надані послуги.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що в позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу, дані витрати підтверджуються Договором про надання правової допомоги №0503/1 від 03.05.2019, Додатковою угодою №6 від 25.11.2021 до Договору про надання правової допомоги №0503/1 від 03.05.2019, якою визначено гонорар адвоката в розмірі 6000,00 грн, свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю Серія КС №7195/10 від 07.12.2018, Довіреністю №158 від 15.04.2021, Актом№ 32 від 30.11.2021 про надання правової допомоги на суму 6000,00 грн та платіжним дорученням № 7735 від 29.11.2021 на суму 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок викладений у постанові Верховного суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 р.

Дослідивши докази, надані позивачем в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат понесених позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМОНТНИК" (вул. Миколи Леонтовича, буд. 67, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "РОПА Україна" (вул. Поповича, 35, с. Полковниче, Ставищенський район, Київська область, 09431, ) 48 580,12 грн. - основного боргу за поставку товару, 4 506,43 грн. - 3% річних, 10 093,65 грн. - інфляційних нарахувань; 60 019,88 грн. - основного боргу за надані послуги, 5 641,99 грн. - 3% річних, 13 226,69 грн. - інфляційних нарахувань, 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору та 6000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 08 лютого 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Поповича, 35, с. Полковниче, Ставищенський район, Київська область, 09431)

3 - відповідачу (вул. Миколи Леонтовича, буд. 67, м. Тульчин, Вінницька область, 23600)