РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2022Справа № 910/18715/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМА"

про стягнення 101 698, 67 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМА" про стягнення заборгованості у сумі 101 698, 67 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.11.2021 зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

29.12.2021 через канцелярію суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.12.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/18715/21, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

09.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.12.2021 у задоволенні клопотання Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд справи №910/18715/21 у порядку загального позовного провадження відмовлено.

28.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що у встановленому законом порядку виконав свої податкові зобов`язання по сплаті ПДВ у повному обсязі та надав докази на підтвердження своїх доводів. Також, відповідач повідомив, що поставлений відповідачем товар не відповідає назвам товару, які визначені в постанові Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224, а тому відсутні підстави для звільнення від оподаткування товарів на загальну суму 101 698,67 грн.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 між Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТМА" (учасник, відповідач) укладений договір №141 про закупівлю «Дезінфекційне обладнання» код 39330000-4 ДК 021:2015 (сенсорне обладнання для дезінфекції рік) (надалі - договір), відповідно до умов учасник зобов`язується поставити замовнику товар «Дезінфекційне обладнання» код 39330000-4 ДК 021:2015 (сенсорне обладнання для дезінфекції рук), зазначений в Специфікації (Додаток 1), а замовник прийняти і оплатити його (п. 1.1. договору).

Кількість товару: 578 шт., згідно Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною договору. Технічні, якісні характеристики на товар визначаються (Додаток №2), шо є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. та п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, сума договору становить 610192,02 грн (Шістсот десять тисяч сто дев`яносто дві гривні 02 копійки), в тому числі ПДВ 101698,67 грн (Сто одна тисяча шістсот дев`яносто вісім гривень 67 копійок). Ціна за одиницю товару визначається в специфікації (Додаток №1); що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.2. та 3.3. договору, сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору. Учасник не може змінювати ціну на товар, крім випадків коригування ціни договору згідно чинного законодавства України.

Відповідно п. 4.1. договору розрахунки за товар здійснюються з дотриманням вимог статті 49 Бюджетного кодексу України.

Оплата здійснюється на умовах відтермінування платежу за поставлений товар на строк 90 (дев`яносто) календарних днів, після пред`явлення учасником рахунку на оплату товару (далі рахунок) та видаткової накладної, підписаної сторонами (п. 4.2. договору).

За змістом пункту 5.1. договору, строк поставки товарів: по 10 вересня 2020 року.

Поставка товару здійснюється в управління освіти Дніпровського району м. Києва (п. 5.2. договору).

У пункті 9.1. договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його укладання - підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відтиском печатки та діє до 31.12.2020 року, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання.

Відповідно до Специфікації від 08.09.2020, що є додатком №1 до договору, сторони погодили найменування товару: А7400 дозатор дезінфікуючого засобу автоматичний 500 мл пластиковий білий в кількості 142 шт, А-7410 Алюмінієва стійка для дозатора А-7400 в кількості 142 штуки, SDAS 502 Дозатор д/дезінфекції автоматичний 500 мл. пластиковий білий в кількості 142 штуки, D0102 Grey стійка-тримач автоматичних дозаторів для дезінфекції, метал, сіра в кількості 142 штуки, Е05А Сушарка д/pyк Saniflow автоматична 2250 Вт біла. Метал в кількості 5 штук, АТ205W сушарка для рук Gatto Dual Jet 2050 Вт біла, пластик в кількості 5 штук. Загальна вартість договору становить 610192,02 грн. (Шістсот десять тисяч сто дев`яносто дві гривні 02 копійки) в тому числі ПДВ 101698,67 грн. (Сто одна тисяча шістсот дев`яносто вісім гривень 67 копійок).

На виконання умов договору відповідач у період дії договору здійснив позивачу поставку обумовленого товару на загальну суму 610 192,02 грн (загальна сума ПДВ - 101 698,67 грн), що підтверджується видатковими накладними №11309 від 11.09.2020, №11445 від 15.09.2020, №11606 від 17.09.2020, №11681 від 18.09.2020, копії яких наявні у матеріалах справи.

Позивачем здійснено повну оплату поставленого товару у сумі 610 192,02 грн, що підтверджується доданими до позову банківськими виписками з рахунку позивача та копіями платіжних доручень.

Листом №103/45-3301 від 22.10.2021 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути суму ПДВ в розмірі 101 698,67 грн, яка сплачена без правових підстав.

Відповідач направив на адресу позивача лист-відповідь №199 від 03.11.2021, в якому відмовив у поверненні сплаченої суми ПДВ посилаючись на відсутність поставленого товару у Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що поставлений відповідачем товар (сенсорне обладнання для дезінфекції рук), яке було предметом договору №141 від 08.09.2020 міститься в Переліку товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 224, а тому на підставі пункту 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України звільняється від оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи наведене, оскільки за твердженням позивача відповідач без будь-якої правової підстави включив до ціни товару суму ПДВ у розмірі 101 698,67 грн, що відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України породжує обов`язок останнього повернути сплачену позивачем суму ПДВ.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Предметом доказування у даній справі є факт включення суми ПДВ до ціни товару та сплата позивачем суми ПДВ на користь відповідача без достатньої на це правової підстави.

Приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору №141 про закупівлю «Дезінфекційне обладнання» код 39330000-4 ДК 021:2015 (сенсорне обладнання для дезінфекції рік) від 08.09.2020 було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти за поставлений відповідачем товар в сумі 610 192,02 грн, в тому числі суму ПДВ, яка становить 101 698,67 грн, що підтверджується доданими до позову банківськими виписками з рахунку позивача та копіями платіжних доручень.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Як вбачається з умов п. 3.1. договору, сума договору становить 610192,02 грн, в тому числі ПДВ 101698,67 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ПДВ - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Порядок обчислення та сплати ПДВ регламентується розділом V Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами "а", "б" та "в" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України.

Отже, сторони у договорі погодили, що у ціну розрахункової одиниці вартості товару включено оплату ПДВ.

Водночас, положеннями п. 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції на момент укладення договору та поставки товару) встановлено, що тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.

Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.

Тобто, в силу наведених норм законодавцем було встановлено, що операції з постачання на митній території України товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції виключно щодо товарів, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

Отже, відповідач як одна із сторін зобов`язання набуває зазначені кошти за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та постанові Верховного Суду України від 14.10.2014 у справі № 3-138гс14.

Як зазначено судом, з метою реалізації п. 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 було затверджено перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість (надалі - Перелік).

Однак, судом встановлено, що товар, який був предметом поставки за укладеним сторонами договором №141 від 08.09.2020, а саме: дозатор дезінфікуючого засобу автоматичний, алюмінієва стійка для дозатора, дозатор для дезінфекції автоматичний, стійка-тримач автоматичних дозаторів для дезінфекції, сушарка для pyк не міститься в Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, а позивачем не зазначено код та класифікацію спірного товару відповідно до Переліку.

Окрім того, відповідно до приміток до Переліку, в яких роз`яснено порядок його застосування - визначення відповідності товарів наведеному переліку, було визначено, що:

Коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.

2. Для цілей цього переліку:

1) медичні вироби означають медичні вироби, активні медичні вироби у значенні, наведеному в Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048);

2) термін "засоби індивідуального захисту" вживається у значенні, наведеному в Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216), або Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046).

3. Для віднесення товарів, зазначених у розділі "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути:

подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216); або

подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.

Позивач не надав жодних доказів щодо виконання зазначених вище вимог у примітці Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, зокрема не надав декларацію про відповідність та нанесення на товар або на його упаковку та/або повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача, що спірний товар (обладнання для дезінфекції рук), яке є предметом договору, не віднесено до товарів, звільнених від оподаткування податком на додану вартість, позивачем не надано доказів протилежного.

Окрім того, суд вважає зазначити наступне.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач стверджував про сплату відповідної суми ПДВ до державного бюджету, на підтвердження чого надав до матеріалів справи зареєстровану в ЄРПН податкову накладну №746 від 11.09.2020 зі спірної операції поставки за договором на суму 394 325,46 грн, у якій визначено суму податку на додану вартість у розмірі 65 720,91 грн, квитанцію №1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, зареєстровану в ЄРПН податкову накладну №853 від 15.09.2020 зі спірної операції поставки за договором на суму 107 933,28 грн, у якій визначено суму податку на додану вартість у розмірі 17988,88 грн, квитанцію №1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, зареєстровану в ЄРПН податкову накладну №1108 від 17.09.2020 зі спірної операції поставки за договором на суму 38 547,60 грн, у якій визначено суму податку на додану вартість у розмірі 6 424,60 грн, квитанцію №1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, зареєстровану в ЄРПН податкову накладну №1109 від 18.09.2020 зі спірної операції поставки за договором на суму 69 385,68 грн, у якій визначено суму податку на додану вартість у розмірі 11 564,28 грн, квитанцію №1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Таким чином, враховуючи наведене та з огляду на сплату відповідачем отриманої від позивача суми ПДВ в розмірі 101 698,67 грн до державного бюджету, та відсутність визначеного чинним законодавством України порядку щодо повернення продавцям перерахованих сум ПДВ за проведені операції з продажу товарів, виключає можливість збагачення відповідача за рахунок позивача на суму ПДВ.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМА" на користь Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 101 698, 67 грн у відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.02.2022.

Суддя О.В. Гулевець