ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа№ 910/14134/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача - Денисюк Д.Г., довіреність від 29.12.2020 №1-2596;

від відповідача - Косинський В.М., довіреність від 09.03.2021 №087;

від приватного виконавця - не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №910/14134/18 (суддя Алєєва І.В.) за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" про стягнення 1 533 411, 95грн

ВСТАНОВИВ наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/14134/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" про визнання наказу від 02.12.2019 у справі №910/14134/18 таким, що не підлягає виконанню - задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/14134/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" пеню у розмірі 601079,76 грн., штраф у розмірі 423687,39 грн. та судовий збір у розмірі 15371,51 грн., стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМБУДМОНТАЖ" грошові кошти в сумі 43 905 грн. 89 коп., як такі, що були безпідставно одержані в якості основної винагороди приватного виконавця у виконавчому провадженні №60940939, відкритого на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/14134/18.

Так, враховуючи, що постановою Верховного Суду від 02.04.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі №910/14134/18 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в свою чергу рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/14134/18, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13.07.2021 в задоволенні позову було відмовлено, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов`язок боржника за наказом від 02.12.2019 у справі 910/14134/18 відсутній повністю.

Також, місцевий господарський суд, посилаючись на положення ч. 7 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження", дійшов висновку про стягнення з приватного виконавця коштів основної винагороди, які були сплачені боржником на користь останнього.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" у задоволенні заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 таким, що не підлягає виконанню та відмовити у задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" про стягнення з приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. грошових коштів у розмірі 43 905,89 грн.

За доводами апелянта, необхідною умовою визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є можливість стягувача пред`явити виконавчий документ до виконання, а тому, скаржник вважає, що є недостатнім посилання на відсутність цивільного обов`язку.

Також, в апеляційній скарзі апелянт посилається на необґрунтованість застосування судом положень ч. 7 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження", як підстави для повернення основної винагороди.

Представник апелянта - позивача у справі підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, якими просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Приватний виконавець правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

З урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню в частині стягнення з приватного виконавця коштів основної винагороди, з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 у справі №910/14134/18 позов задоволено частково: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 601 079,76 грн., штраф у розмірі 423 687,39 грн. та судовий збір у розмірі 15 371,51 грн., в решті позовних вимог було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 від 08.04.2019 у справі №910/14134/18 було залишено без змін.

Після винесення постанови Північним апеляційним господарським судом від 25.09.2019 Господарським судом міста Києва був виданий наказ від 02.12.2019 у справі №910/14134/18 про примусове виконання рішення.

Наказ від 02.12.2019 у справі №910/14134/18 про примусове виконання рішення був пред`явлений позивачем до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М., яким було винесено постанову від 27.12.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60940939 про стягнення з відповідача непогашеної заборгованості в сумі 439 058,90 грн.

Крім того, приватним виконавцем було винесено постанову від 27.12.2019 про стягнення з відповідача основної винагороди в сумі 43 905,89 грн.

Непогашена заборгованість в сумі 439 058,90 грн., а також основна винагорода в сумі 43 905,89 грн. були стягнуті з відповідача повністю, що підтверджується постановою від 27.01.2020 про закінчення виконавчого провадження № 60940939, що була винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 02.04.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі №910/14134/18 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/14134/18 в задоволенні позову позивачу було відмовлено та задоволено заяву відповідача про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 у справі № 910/14134/18. Здійснено поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 у справі №910/14134/18 та стягнуто з позивача на користь відповідача грошові кошти у сумі 439 058,90 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 у справі №910/14134/18 вказане рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/14134/18 було залишено без змін.

На виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 р. у справі №910/14134/18 позивач добровільно здійснив поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 у справі №910/14134/18 та повернув відповідачу грошові кошти в сумі 439 058,90 грн., що були стягнуті з відповідача у виконавчому провадженні № 60940939.

Згідно ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу у разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 02.04.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі №910/14134/18 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в свою чергу, за результатом нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №910/14134/18, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13.07.2021 в задоволенні позову було відмовлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обов`язок боржника за наказом від 02.12.2019 у справі 910/14134/18 відсутній повністю.

З огляду на викладене, заперечення апелянта в наведеній частині не приймаються апеляційним судом.

Так, доводи про те, що необхідною умовою визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є можливість стягувача пред`явити виконавчий документ до виконання відхиляються апеляційним судом, оскільки ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України як одну з підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню визначає саме відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням (що відбулося у даному випадку у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у задоволенні позову).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В свою чергу, висновки місцевого господарського суду в частині стягнення з приватного виконавця на користь боржника, сплачених останнім, коштів основної винагороди у розмірі 43 905, 89 грн., не можуть бути визнані обґрунтованими враховуючи наступне.

Постановою приватного виконавця від 27.12.2019 було стягнуто з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" основну винагороду в сумі 43 905,89 грн.

У відповідності ч. 3 ст. 45 ЗУ "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно ч. 7 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, наведена стаття містить вичерпний перелік підстав для повернення стягнутого виконавчого збору (винагороди приватного виконавця), а саме за умови закінчення виконавчого провадження: або у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, згідно п.5 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, з наведеного слідує, що положення ч. 7 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" підлягають застосуванню у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження".

В свою чергу, виконавче провадження у даному випадку було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.03.2020 у справі №260/801/19, за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Таким чином, у даному випадку визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не може мати наслідком повернення боржнику, сплачених приватному виконавцю, коштів основної винагороди.

Стосовно посилань позивача на положення ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, слід зазначити, що у даному випадку вони не підлягають застосуванню, враховуючи наступне.

Так, ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

З наведеної норми слідує, що все безпідставно одержане саме стягувачем за виконавчим документом підлягає поверненню боржнику у випадку визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Проте, у даному випадку боржник просить повернути кошти основної винагороди, сплачені ним на користь приватного виконавця, а не стягувача, а тому відповідно вони не можуть бути повернуті відповідачу на підставі вказаної статті.

З огляду на викладене, колегія суддів в наведеній частині погоджується із доводами апелянта та вважає висновок суду першої інстанції щодо стягнення з приватного виконавця на користь відповідача коштів основної винагороди необґрунтованим.

За викладених обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в наведеній частині.

При цьому, посилання позивача на те, що таким стягненням не порушуються жодні права апелянта не можуть вплинути, як на результат розгляду даної апеляційної скарги, так і на те, що позивач, як учасник даної справи не позбавлений права на оскарження всіх судових рішень, прийнятих в межах її розгляду.

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з приватного виконавця коштів основної винагороди, з відмовою позивачу в їх стягненні, а в решті - залишенню без змін.

Оскільки, апеляційна скарга судом задовольняється частково, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №910/14134/18 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №910/14134/18 скасувати в частині стягнення з приватного виконавця коштів основної винагороди.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" у стягненні з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича коштів основної винагороди в сумі 43 905, 89 грн.

4. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №910/14134/18 залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромбудмонтаж" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1 135 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у випадках, порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови (враховуючи перебування головуючого судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному з 24.01.2022 по 04.02.2022 (включно)) складено: 07.02.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

Л.В. Кропивна