РІШЕННЯ

01 лютого 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1277/21
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Чернігівського обласного центру зайнятості, вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000, ,

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, код 21390940, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005,

про стягнення 37401,35 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання)

Обставини справи.

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 37401,35 грн матеріальної шкоди (збитків), яка складається з виплаченої допомоги по безробіттю фізичній особі ОСОБА_1 за період з 20.04.21 по 07.09.21, і яку позивач просить суд відшкодувати йому на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України за рахунок відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.21 справа №927/1277/21 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.12.21, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Ухвала суду від 20.12.21, направлена на адресу позивача, вручена останньому 22.12.21 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 473; на адресу відповідача, вручена останньому 22.12.21 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 481.

У встановлений процесуальний строк 06.01.22 від відповідача надійшов відзив на позов (№2500-0802-7/194 від 04.01.22), відповідно до якого відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Так, відповідач зазначає наступне:

-судовими рішеннями у адміністративній справі № 620/5649/21 не встановлено, що через неправомірні дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області виплачено допомогу по безробіттю ОСОБА_1 , яка підлягає поверненню, чим завдано шкоди позивачу;

-позивач не наділений повноваженнями стягувати кошти, як виплачену допомогу по безробіттю особі, з органу Пенсійного фонду у випадку призначення такій особі пенсії за рішенням суду;

-обов`язок повідомляти про всі зміни, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, в даному випадку щодо отримання/призначення пенсії, покладено на застраховану особу ОСОБА_1 , а не на Головне управління;

- ОСОБА_1 не є найманим працівником Головного управління, заробітної плати в Головному управлінні останній не ортимує. Відповідно до ч.4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття чітко встановлено обов`язок роботодавця повертати кошти, а не Головного управління, який є платником пенсії;

-позивачем не зазначено у чому полягає вина чи протиправна поведінка Головного управління, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

-Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відноситься до органів державної влади. В разі задоволення позовних вимог про стягнення з Головного управління матеріальної шкоди, відшкодування повинно здійснюватися органом Казначейства згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45) шляхом безспірного списання коштів у межах відповідних бюджетних призначень

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення позовної заяви

Судом відзив з додатком залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду. Справа розглядається з урахуванням відзиву на позов.

Позивачем 11.01.22 подано відповідь на відзив №08/104-22 від 10.01.22, відповідно до якої останній зазначає наступне:

-відповідач необґрунтовано вважає, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право стягувати кошти виключно до переліку підстав, передбаченого для роботодавців ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, що не відповідає вимогам чинного законодавства;

-в даному випадку збитки завдані Фонду не роботодавцем у розумінні терміну, визначеного Законом України Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності, а неправомірними діями органу державної влади, загальні підстави відповідальності за які встановлені положеннями Цивільного кодексу України;

-твердження відповідача щодо неналежного відповідача спростовується тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є органом державної влади, тобто суб`єктом відповідальності у розумінні ст. 1173 ЦК України, а отже і належним відповідачем у даній справі.

-у діях відповідача наявні три елементи правопорушення: неправомірні дії, а саме неправомірна відмова відповідача у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком; наявність шкоди, а саме: розмір виплаченої допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у розмірі 37401,35 грн; причинно-наслідковий зв`язок: як наслідок неправомірної відмови відповідача щодо призначення пенсії за віком стало звернення безробітного до філії та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило завдання збитків; в разі своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 , виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася позивачем.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням відповіді на відзив.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд встановив.

Чернігівський окружний адміністративний суд розглядав справу №620/5649/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 року у справі №620/5649/21, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021, було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі ст.21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі ст.21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні починаючи з 24 березня 2021 року.

У вказаному рішенні було встановлено, що наказом голови комісії з реорганізації Талалаївської РДА № 3 від 10 березня 2021 року гр. ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста-головного бухгалтера з 16 березня 2021 року у зв`язку із реорганізацією фінансового відділу Талалаївської районної державної адміністрації та скороченням посади (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»). На день звільнення її страховий стаж становив 39 повних років, з яких 23 роки 3 місяці 22 дні стажу державної служби, про що свідчать копії трудової книжки, диплому, довідки голови комісії із реорганізацією фінансового відділу Талалаївської РДА від 16.03.2021 № 23. До досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058), позивачці, на день звільнення, залишалося менш ніж півтора року. 24 березня 2021 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та доданими до неї документами про дострокове призначення пенсії за віком. Листом від 16.04.2021 відповідач повідомив, що статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та позивачці було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки остання не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні гр. ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»,

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справі №620/5649/21 та у даній справі беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.21 року у справі №620/5649/21 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

20.04.21 гр. ОСОБА_1 звернулась до Срібнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України Про зайнятість населення та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до даних з персональної картки №00001 від 20.04.2021 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 20.04.21.

За час перебування гр. ОСОБА_1 на обліку в Срібнянській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості їй була нарахована та виплачена допомога по безробіттю за період з 20.04.2021 по 07.09.2021 в сумі 37401,35 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком матеріального забезпечення №05/4053-21 від 10.11.2021.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №246 від 17.11.2021, ОСОБА_1 перебуває на обліку за місцем реєстрації в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком з 24.03.2021.

Директором Срібнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості 24.11.21 видано наказ №14 про повернення коштів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області допомоги по безробіттю, нарахованої та виплаченої гр. ОСОБА_1 за період з 20.04.2021 по 07.09.2021 в сумі 37401,35 грн.

Срібнянська районна філія Чернігівського обласного центру зайнятості звернулась до відповідача з листом №34.01/309-21 від 25.11.2021, у якому запропоновано останньому протягом 15 календарних днів від дня отримання повідомлення, добровільно повернути кошти в сумі 13634,66 грн на розрахунковий рахунок Чернігівського обласного центру зайнятості, які виплачені гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 20.04.2021 по 07.09.2021 в сумі 37401,35 грн. Відповіді на лист матеріали справи не містять.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Відповідно до частини 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п. 7 зазначеного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

Частинами 1, 3 ст. 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо державної реєстрації Чернігівського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний код юридичної особи 42129631), Срібнянська районна філія є відокремленим підрозділом Чернігівського обласного центру зайнятості без статусу юридичної особи.

Таким чином, позивачем у цій справі є юридична особа Чернігівський обласний центр зайнятості.

Щодо наявності протиправної поведінки в діях відповідача.

Як встановлено судом, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 року у справі №620/5649/21, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні у призначенні гр. ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення та виплату гр. ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» з 24 березня 2021 року.

Отже, протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в призначенні гр. ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» встановлена рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.21 по справі №620/5649/21, яке набрало законної сили.

Щодо наявності шкоди.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 зазначеного закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення".

Виходячи з наведених вище положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 .

Отже, вказаними неправомірними діями відповідача Чернігівському обласному центру зайнятості завдано матеріальної шкоди (збитків) у розмірі отриманої громадянкою ОСОБА_1 за період з 20.04.21 по 07.09.21 допомоги по безробіттю у розмірі 37401,35 грн.

Щодо причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою.

Внаслідок неправомірних дій відповідача гр. ОСОБА_1 своєчасно не отримала призначення пенсійного забезпечення, яке їй гарантовано чинним законодавством, а Чернігівський обласний центр зайнятості безпідставно здійснив виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Головного Управління Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 15.05.2018 у справі №920/471/17, від 20.04.2018 у справі №906/579/17, від 13.02.2018 у справі №915/282/17.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач довів наявність усіх трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії відповідача, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди відповідно до ст. 1173 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судовий збір в сумі 2270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.129,130, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, ) на користь Чернігівського обласного центру зайнятості, (вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000, , за реквізитами: р/р UA 0706362, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, одержувач-Чернігівський обласний центр зайнятості) 37401,35 грн шкоди та 2270 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/