ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 Справа № 914/917/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп»

до відповідача: Малого підприємства «Сніжинка»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело»

про: усунення перешкод у володінні та користуванні майном,

Представники

позивача: Микита Т.В.,

відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (керівник),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» до відповідача: Малого підприємства «Сніжинка» про усунення перешкод у володінні та користуванні майном.

19.04.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.04.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи документу про сплату судового збору, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9410/21.

23.04.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№9896/21.

27.04.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.06.2021р.; явку представників сторін у підготовче засідання визнати обов`язковою; викликати представників сторін у підготовче засідання.

У підготовче засідання 09.06.2021р. з`явився представник позивача.

Протокольною ухвалою від 09.06.2021р. підготовче засідання відкладено на 23.06.2021р.

Крім того, ухвалою від 09.06.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

23.06.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№14544/21.

У підготовчому засіданні 23.06.2021р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 23.06.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та оголошено перерву до 07.07.2021р.

02.07.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» подано до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2811/21.

07.07.2021р. позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№15766/21.

У підготовче засідання 07.07.2021р. з`явились представники позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 07.07.2021р. суд постановив задовольнити клопотання позивача про залучення третьої особи, розгляд справи відкласти на 04.08.2021р., про що винесено відповідну ухвалу, якою також зобов`язано учасників справи надіслати (надати) Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» копії надісланих (поданих) до суду заяв по суті справи з долученими до них документами, докази надіслання (надання) подати суду для долучення до матеріалів справи

04.08.2021р. третьою особою подано суду письмові пояснення щодо позову у справі, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№18153/21.

04.08.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№18178/21.

У підготовче засідання 04.08.2021р. з`явились представник позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 04.08.2021р. суд постановив оголосити перерву до 08.09.2021р.

Крім того, ухвалою від 04.08.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав третю особу у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

08.09.2021р. третьою особою у даній справі подано до суду клопотання про долучення доказів, зокрема, копії експертного висновку земельно-технічного дослідження №17-21Д від 07.09.2021р., яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20774/21.

У підготовче засідання 08.09.2021р. з`явились представник позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 08.09.2021р. суд постановив оголосити перерву в підготовчому засіданні до 15.09.2021р.

Крім того, ухвалою від 08.09.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав третю особу у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

15.09.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про призначення експертизи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№3700/21.

15.09.2021р. відповідачем подано до суду заяву про виклик експерта, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21483/21.

У підготовче засідання 15.09.2021р. з`явились представник позивача та відповідача.

Протокольною ухвалою від 15.09.2021р. суд постановив оголосити перерву до 23.09.2021р.

Крім того, ухвалою від 15.09.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав третю особу у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

У підготовче засідання 23.09.2021р. сторони забезпечили участь повноважних представників. Представник відповідача заяву про виклик експерта підтримав, представник позивача заперечив.

Протокольною ухвалою від 23.09.2021р. суд постановив задовольнити клопотання відповідача про виклик експерта, розгляд справи відкласти на 29.09.2021р., про що винесено відповідну ухвалу.

28.09.2021р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 надіслано до суду повідомлення про надіслання рахунку відповідачеві, який ініціював виклик експерта до суду, вказане повідомлення зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22639/21.

29.09.2021р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 надіслано до суду повідомлення, що рахунок щодо виклику експерта до суду, не оплачено, експерт прийме участь у засіданні суду після здійснення оплати рахунку, вказане повідомлення зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22802/21.

29.09.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22860/21.

У підготовче засідання 29.09.2021р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 29.09.2021р. суд постановив залишити без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизи. Так, як відповідач не наполягав на задоволенні такого, оскільки долучено докази до матеріалів справи, а саме висновок експерта №1266 від 28.09.2021р., судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 06.10.2021р.

Крім того, ухвалою від 29.09.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав третю особу у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

06.10.2021р. позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23493/21.

06.10.2021р. позивачем подано до суду заяву про уточнення формулювання предмету позову, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4035/21.

06.10.2021р. позивачем подано до суду клопотання про виклик експерта, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23492/21.

У підготовче засідання 06.10.2021р. учасники справи забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 06.10.2021р. суд постановив долучити докази до матеріалів справи, судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.10.2021р.

У підготовче засідання 12.10.2021р. учасники справи забезпечили участь повноважних представників. Представник позивача заяву про уточнення позовних вимог та клопотання про виклик експерта підтримав, представник відповідача проти вказаних заяв не заперечив.

Ухвалою від 12.10.2021р. суд постановив прийняти заяву про зміну предмета позову та здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням її змісту, задовольнити клопотання позивача про виклик експерта, розгляд справи відкласти на 27.10.2021р.

Судове засідання, призначене на 27.10.2021р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 01.11.2021р. у справі №914/917/21 судове засідання призначено на 10.11.2021р. о 15.00 год. та викликано учасників справи та експерта в підготовче засідання.

Крім того, ухвалою від 01.11.2021р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав позивача, відповідача, третю особу та ОСОБА_5 , як експерта у цій справі, та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 10.11.2021р. прийняв участь експерт та надав пояснення, учасники справи забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 10.11.2021р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 01.12.2021р.

У даній справі судове засідання, призначене на 01.12.2021р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

01.12.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про зупинення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4940/21.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 13.12.2021р. у справі №914/917/21 судове засідання призначено на 05.01.2022р. о 12.30 год., викликано учасників справи в судове засідання.

05.01.2022р. позивачем подано до суду заяву про долучення інформації з ДРРП від 22.11.2021р., яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№117/22.

У судове засідання 05.01.2022р. учасники справи забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 05.01.2022р. суд постановив залишити без розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на положення ч.2 статті 207 ГПК України, якою встановлено, що суд залишає без розгляду заяви, клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, оголошено перерву до 20.01.22р.

У судове засідання 20.01.2022р. учасники справи забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 20.01.2022р. суд постановив долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав від 22.11.2021р., визнавши поважними причини пропущення строку для подання заяви про долучення інформації з ДРРП від 22.11.2021р.

Суть спору:

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем чиняться йому перешкоди в користуванні орендованим нерухомим майном, в тому числі, орендованою земельною ділянкою, що використовується ним для здійснення господарської діяльності, вказане стало причиною, для звернення позивача за захистом порушеного права з позовом до суду.

Позиція позивача:

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує, зокрема, на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» (надалі позивач/ТзОВ «Шольц-Груп») здійснює господарську діяльність з оптової торгівлі відходами та брухтом (код 46.77 за Національним класифікатором України «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010»), зокрема на території земельної ділянки (кадастровий №:02:001:0526), площею 1,299 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням автомобільних ваг тензометричних ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 ЯС-3, заводський номер №388, що розміщені на території вказаної земельної ділянки (на в`їзді/виїзді до/з території земельної ділянки), а також - в об`єкті нерухомості, позначеному на плані літ. «Б-1» - ангар-складу, загальною площею 475,9 кв. м., що розташований на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у строковому оплатному користуванні та володінні ТзОВ «Шольц-Груп» на підставі договору оренди №0401/21-1 від 04.01.2021 року, укладеному між позивачем та власником зазначеного майна - Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» (надалі - ТзОВ «НДВП «Джерело»).

Позивач покликається на те, що з боку відповідача - Малим підприємством «Сніжинка» чиняться перешкоди в користуванні позивачем орендованим майном, зокрема, чиняться постійні перешкоди у користуванні належною ТзОВ «НДВП «Джерело» земельною ділянкою (кадастровий №:02:001:0526), площею 1,299 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також - розміщеними на вказаній земельній ділянці автомобільними вагами тензометричними ТВА 60-20-18 (8)-Лф-12 К.С-3, заводський номер №388 - шляхом наступних протиправних дій відповідача, які полягають у наступному:

як вказує позивач, 01.03.2021 року на територію належної ТзОВ «НДВП «Джерело» земельної ділянки (кадастровий №:02:001:0526), що розташована за адресою: Львівська область, с. Холодновідка, вул. Кільцева. 5г, протиправно (без згоди власника нерухомого майна - ТзОВ «НДВП «Джерело») в`їхав належний МП «Сніжинка» транспортний засіб - вантажний автомобіль (тягач) марки Рено (Renault) білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . з належним відповідачу вантажним причепом (державний номерний знак НОМЕР_2 ) та зупинився на території зазначеної земельної ділянки на розміщених на проїзді по даній земельній ділянці автомобільних вагах тензометричних ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 КС-3, заводський номер №388 (надалі - ваги автомобільні тензометричні), що перебувають у власності ТзОВ «НДВП «Джерело» та розміщені стаціонарно на вказаній земельній ділянці.

Також, позивач стверджує, що, починаючи з 01.03.2021 року зі сторони МП «Сніжинка» чинилися протиправні дії щодо блокування другого в`їзду (в`їзних воріт із зовнішньої сторони вищевказаної земельної ділянки) на територію земельної ділянки (кадастровий №:02:001:0526) - іншим належним відповідачу вантажним автомобілем марки Рено (Renault), державний номерний знак НОМЕР_3 , з вантажним причепом, державний номерний знак НОМЕР_4 , а також - іншими вантажними транспортними засобами, що належать відповідачеві (з метою фіксації вищезазначених фактів протиправних дій (бездіяльності), вчинених МП «Сніжинка», представниками ТзОВ «НДВП «Джерело» було викликано наряд патрульної поліції на територію вказаної земельної ділянки).

Крім того, як зазначає позивач, 03.03.2021 року представниками ТзОВ «НДВП «Джерело» виявлено, що на території земельної ділянки, а саме на вищевказаних вагах автомобільних тензометричних, що знаходяться посеред дороги (проїзду) на зазначеній земельній ділянці, знаходиться без належних на те підстав (без дозволу ТзОВ «НДВП «Джерело» на в`їзд на територію земельної ділянки, кадастровий №:02:001:0526), транспортний засіб - вантажний автомобіль (тягач) марки Рено (Renault) червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 з вантажним причепом, державний номерний знак НОМЕР_6 , що належать МП «Сніжинка».

Зазначені події, як вважає позивач, підтверджені заявами, поданими ТзОВ «НДВП «Джерело» через своїх представників до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції: від 02.03.2021р. №02/03-22, від 04.03.2021р. №02/03-25, від 05.03.2021р. №05/03-21, від 09.03.2021р. №09/03-21, від 10.03.2021р. №09/03-27, від 11.03.2021р. №09/03-30, від 12.03.2021р. №09/03-35, від 15.03.2021р. №09/03-39, від 16.03.2021р. №16/03-21, а також адвокатським запитом від 02.03.2021р. №02/03-21 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області, поданим в інтересах ТзОВ «Шольц-Груп» та відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області на вказаний адвокатський запит від 09.03.2021р. №31/13-Н-38/Аз, та адвокатським запитом від 10.03.2021р. №02/03-25 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області, поданим в інтересах ТзОВ «Шольц-Груп» та відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області на вказаний адвокатський запит від 15.03.2021р. №31/13-Н-44/Аз.

Також, позивач зазначає, що зазнав та продовжує зазнавати значних збитків через неможливість використання ним орендованого нерухомого майна для здійснення господарської діяльності на вказаній земельній ділянці та складі -ангарі.

Відтак, з урахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог, позивач просить суд: зобов`язати Мале підприємство «Сніжинка» () усунути перешкоди у володінні та користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» () земельною ділянкою (кадастровий №:02:001:0526) розташованою по вул. Кільцевій, 5г у с. Холодновідка Львівської області та вагами тензометричними ТВА 60-20- 18 (8)-Пф-12 КС-3, заводський номер №388, які знаходяться на вказаній земельній ділянці, шляхом: відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» припинення дій, що порушують право позивача на безперешкодне користування вищезазначеним майном або створюють загрозу його порушення, у тому числі, усунути перешкоди у в`їзді та виїзді на земельну ділянку (кадастровий №:02:001:0526) та усунути перешкоди у використанні ваг тензометричних ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 КС-3, заводський номер №388, які знаходяться на даній земельній ділянці та перебувають в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» шляхом: звільнення (прибрання) із ваг тензометричних ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 КС-3, заводський номер №388 автомобіля Рено (Renault), державний номерний знак НОМЕР_3 , з вантажним причепом, державний номерний знак НОМЕР_6 , який знаходиться на вказаних вагах та звільнення (прибрання) із в`їзду/виїзду на земельну ділянку кадастровий №:02:001:0526 автомобіля Рено (Renault), державний номерний знак НОМЕР_3 , з вантажним причепом, державний номерний знак НОМЕР_4 та заборонити Малому підприємству «Сніжинка» в подальшому блокувати в`їзд/виїзд на земельну ділянку кадастровий №:02:001:0526 та блокувати в`їзд/виїзд на ваги тензометричні ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 КС-3, заводський номер №388, які розміщені на вказаній земельній ділянці будь-якими транспортними засобами.

Позиція відповідача: Правом на подання відзиву відповідач не скористався, однак, заперечуючи проти позовних вимог вказав, що Мале підприємство «Сніжинка», як власник нерухомого майна - єдиного майнового комплексу, реєстраційний номер 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до складу якого входять об`єкти: споруда складу металів літ. «Г-1», приміщення вагової (вагон-домік) літ. «Д-1», приміщення складу (металевий склад) літ. «Ж-1», правомірно використовує належне йому майно, у тому числі шляхом розміщення транспортних засобів. Наведене, як стверджує відповідач, підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №268256492 від 30.07.2021р., на підтвердження чого подано до господарського суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №229858969 від 27.10.2020р.

Окрім наведеного, зазначив, що йому на праві власності належить автомобільна вага тензометрична, яка має маркування ВПТА-60-ІУ.

Позиція третьої особи: підтримує позицію позивача.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Як стверджує позивач, відповідно до договору оренди №0401/21-1 від « 04» січня 2021 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» (орендодавцем, ідентифікаційний код юридичної особи:36860855) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» (орендарем, ідентифікаційний номер юридичної особи:7205846), у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Груп» (надалі позивач/ТзОВ «Шольц-Груп») перебуває наступне нерухоме майно:

- об`єкт нерухомості - земельна ділянка (кадастровий №:02:001:0526), площею 1,299 га, розташованої по вул. Кільцевій, 5г у с. Холодновідка Львівської області,

- автомобільні ваги тензометричні ТВА 60-20-18 (8)-Пф-12 RC-3, заводський номер №388, що розміщені на території (на в`їзді/виїзді до/з) вищевказаної земельної ділянки,

- об`єкт нерухомості, позначений на плані літ. «Б -1» - ангар-склад, загальною площею 475,9 кв.м., що розташований на вищезазначеній земельній ділянці за адресою: Львівська область, с.Холодновідка, вул. Кільцева, 5г, - надалі разом «Об`єкт оренди», «орендоване нерухоме майно» .

Позивач зазначає, що вказане орендоване нерухоме майно використовується ТзОВ «Шольц-Груп» для здійснення ним своєї господарської статутної діяльності, у відповідності з цільовим призначенням орендованого нерухомого майна, у тому числі для виробничих потреб.

Третьою особою надано суду експертний висновок №17-21Д земельно-технічного дослідження за договором ТзОВ «Джерело» та ТзОВ «Шольц-Груп», складений 07.09.2021р., в якому на вирішення експерта поставлено наступні питання та дано наступні відповіді:

1.Чи має доступ ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» та ТзОВ «Шольц-Груп» до власної (орендованої) автомобільної тензометричної ваги ТВА 60-20-18 (8) ПФ-12 КС-З, №388, розташованої на власній (орендованій) території?

При огляді експертом встановлено, що на даній вазі знаходиться вантажний автомобіль,номерний знак НОМЕР_5 (передній) та НОМЕР_7 (задній).

Пульт керування вагою знаходиться у вагончику поряд.

ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» та орендар ТзОВ «Шольц-Груп» має можливість під`їзду спереду ваги та не має можливості об`їзду та заїзду на неї, що, у свою чергу, створює перешкоду для заїзду та користування усією земельною ділянкою.

2.Чи має можливість ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» чи орендар ТзОВ «Шольц-Груп» користуватися власною (орендованою) автомобільною тензометричною вагою ТВА 60-20-18 (8) ПФ-12 КС-З, №388, розташованою на власній (орендованій) території? Якщо ні, то яка в цьому причина?

ТзОВ «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» та орендар ТзОВ «Шольц-Груп» не має можливості користуватися власною автомобільною тензометричною вагою ТВА, оскільки на ній знаходиться вищевказаний автомобіль.

Відповідачем надано суду висновок експерта №1266 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за заявою МП «Сніжинка», складений 28.09.2021р., в якому на вирішення експертизи поставлено наступне питання:

Чи є технічна можливість проїзду по дорожньому полотну поруч зі спорудою автомобільної ваги (ВПТА-60), літ. «ІV», до місця розташування приміщення складу (металевий склад), літ. «Ж» та розташованих поруч складу (металевий склад) об`єктів за адресою:Львівська область, м.Львів, вул.Городоцька,371 ?

У відповідь на поставлене питання, експерт дійшов наступного висновку:

Технічна можливість проїзду по дорожньому полотну поруч зі спорудою автомобільної ваги (ВПТА-60), літ. «IV», до місця розташування приміщення складу (металевий склад), літ. «Ж» та розташованих поруч складу об`єктів за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Городоцька, 371 існує. Проїзд до приміщення складу (металевий склад), літ. «Ж-1», та розташованих поруч металевого складу об`єктів, включаючи споруду ангару з площею забудови орієнтовно близько 500,0 кв.м. з несучими металоконструкціями арок і покриттям з покрівельного заліза, технічно можливий по наявному на дату експертизи дорожньому полотну з розширенням в місці розташування споруди автомобільної ваги (ВПТА-60), літ. «IV», без проведення додаткових робіт.

Позивачем подано до суду витяг з Державного реєстру речових прав від 22.11.2021р., з якого слідує, що реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко Сніжаною Сергіївною, прийнято рішення індексний номер рішення: 60753387 про закриття розділу по об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 щодо майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Виходячи із змісту ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України, основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 147 ГК України, майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у ст. 20 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, частиною 1 якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 395 ЦК України визначені види речових прав на чуже майно, зокрема: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Нормами вказаної статті також передбачено, що законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

За змістом ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Тобто орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Так, відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.10.2021р. у справі № 916/1769/20.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику (або титульному володільцю) в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень зазначених повноважень власника, а не тих, що мали місце в минулому, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом строків позовної давності.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред`явлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права.

Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Негаторним вважається також позов власника про усунення перешкод у здійсненні користування майном третіми особами, в яких існували підстави для цього, але вони згодом відпали (наприклад, у разі визнання угоди недійсною, припинення договору за угодою сторін та ін.). Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020р. у справі №909/392/19.

З огляду на абсолютність права власності, обов`язком власника є доведення не неправомірності дій відповідача, а факту створення перешкод.

Виходячи з вищенаведеного, при зверненні до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, позивачем повинно бути доведено, зокрема, наявність права користування спірним майном, відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин щодо такого майна, а також порушення відповідачем станом на час звернення до суду права позивача на користування майном та триваючий характер такого порушення.

Отже, задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав:

- наявність у позивача права вимоги усунення перешкод;

- вчинення перешкод відповідачем.

За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

Позивачем та третьою особою підписано договір оренди, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0526.

Вказана земельна ділянка передана позивачу на підставі договору оренди землі від 04.01.2021р., укладеному між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», який є власником цієї земельної ділянки на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №545613.

Щодо наявності факту порушення відповідачем права позивача на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0526, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 8 статті 93 ЗК України передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Одночасно з цим, частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтями 125, 126 ЗК України, встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини першої та другої статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною шостою статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За приписами частини другої статті 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 29.01.2019 № 917/108/18 вказав, що набрання договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки за цим договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виконання яких було спрямовано волевиявлення сторін.

У пунктах 37, 38 постанови Великої Палати Верховного суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 зазначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Також, у постанові Великої Палати Верховного суду від 30.05.2018 у справі № 150/928/14-а зроблено висновки, що право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації договору оренди у встановленому законом порядку.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 15.01.2020р. у справі № 322/1178/17, обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди (у цьому випадку права оренди) покладено на орендаря.

Зокрема, стосовно того, що перебіг строку дії договору оренди землі починається з моменту його державної реєстрації, такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, від 29.01.2019 у справі № 917/108/18, від 25.04.2019 у справі № 908/913/18.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Зі статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України слідує, що правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним).

Моментом, з яким пов`язується дія договору, як регулятора для відносин сторін, є момент укладення договору, якщо сторони не передбачили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частина третя статті 631 ЦК України).

Тому, відповідно до статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України моментом укладення договору є момент здійснення його державної реєстрації.

Так, проаналізувавши наведені вище норми закону та умови договору, суд прийшов до висновку, що спірний договір в частині оренди земельної ділянки не вчинений, адже щодо такого не проведена державна реєстрація, яка є обов`язковою згідно з законом, чого не заперечив і представник позивач в ході судового засідання.

З наведеного слідує, що матеріалами справи не підтверджується наявність у позивача права користування земельною ділянкою.

Отже, як встановлено судом, спірний Договір в частині оренди землі є невчиненим (неукладеним), що вказує про необґрунтованість вимог позивача в частині наявності в останнього права вимоги усунення перешкод щодо користування земельною ділянкою.

За таких обставин, з огляду на викладені вище положення законодавства, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів набуття та реєстрації за позивачем права оренди на земельну ділянку, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявності у позивача законного права користування земельною ділянкою.

Таким чином, відсутність у позивача суб`єктивного права, на захист якого подано позов (права користування земельною ділянкою), виключає можливість задоволення вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою (негаторного позову).

Суд зазначає, що юридично неспроможним є покликання позивача і на фотознімки та відеофіксацію на флешнакопичувачі, доданих до матеріалів справи, оскільки такі не доводять вчинення будь-яких дій відповідача щодо спірного нерухомого майна, в тому числі, які б носили ознаки триваючого характеру.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази не можуть бути прийняті як належні, зокрема і експертний висновок, оскільки не є беззаперечними у своєму взаємному зв`язку із поданими доказами відповідачем, в тому числі і експертним висновком, оскільки не дають змогу повно, чітко, об`єктивно та достовірно встановити ті обставини, на підтвердження яких вони надані, а саме: протиправну поведінку відповідача, що перешкоджала б позивачу належним чином користуватися спірним майном, зокрема орендованими тензометричними вагами, ідентифікація котрих унеможливлена, враховуючи розбіжності в поданих документах.

Крім того, матеріалами справи не підтверджується, як факт порушення, так і факт оспорення прав позивача з боку відповідача.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, позивачем не доведено, що заявлена позовна вимога, є саме вимогою володіючого майном власника чи користувача, а також, що дії відповідача створюють позивачеві перешкоди у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено підставність позовних вимог, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суди розглядають справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ГПК України випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, з огляду на недоведеність позивачем наявності порушеного суб`єктивного права, на захист якого поданого позов, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову за недоведеністю заявлених вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення, враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці з 31.01.2022р. по 01.02.2022р., складено 02.02.2022р.

Суддя Король М.Р.