ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Справа № 903/69/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

арбітражний керуючий Рабан Микита Тарасович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18 (повний текст складений 03.12.2021, суддя Войціховський В.А.) за заявою Головного управління ДПС у Львівській області про визнання грошових вимог до боржника на суму 6 213,56 грн

у справі за заявою ОСОБА_1 , м. Луцьк

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+", м. Луцьк

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 в задоволені заяви Головного управління ДПС у Львівській області від 09.11.2021 про визнання грошових вимог до боржника на суму 6 213,56 грн відмовлено.

Вказана ухвала мотивовна тим, що грошові вимоги в сумі 1 673,56 грн заявлені ГУ ДПС у Львівській області виникли після ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що суперечить ч. 1 ст. 59 КУзПБ.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою Головне управління ДПС у Львівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не враховано те, що пеня податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, була нарахована за період з 12.01.2018 до 28.02.2018, а також не враховано те, що пеня податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, була нарахована за період з 29.07.2016 до 28.02.2018. На думку скаржника, вказані нарахування були здійснені до моменту ухвалення судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Листом від 15.12.2021 суду апеляційної інстанції матеріали справи витребовувалися з господарського суду Волинської області. 20.12.2021 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 апеляційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18 залишена без руху.

13.01.2021 на адресу суду від Головного управління ДПС у Львівській області надійшла заява про усунення недоліків, до якою долучені докази сплати судового збору та докази надіслання апеляційної скарги всім учасникам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2021 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18. Розгляд апеляційної скарги призначений на 01.02.2022.

26.01.2022 на адресу суду від арбітражного керуючого Рабана М.Т. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій арбітражний керуючий просить залишити ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні арбітражний керуючий заперечив доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про місце, час і дату повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників інших сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши арбітражного керуючого, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.02.2018 (з врахуванням ухвали господарського суду про виправлення описки від 01.03.2018) було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів до 23.06.2018, розпорядником майна ТОВ "ІНВЕСТ+" призначено арбітражного керуючого Гуріна Р.А.

Постановою суду від 11.07.2019 процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ТОВ "ІНВЕСТ+" та повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) Гуріна Романа Анатолійовича припинено, ТОВ "ІНВЕСТ+" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором товариства призначено арбітражного керуючого Рабана М.Т.

11.07.2019 за № 61014 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "ІНВЕСТ+".

16.11.2021 на адресу господарського суду від Головного управління ДПС у Львівській області надійшла заява від 09.11.2021 про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 6 213,56 грн з врахуванням 4 540 грн понесених судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 в задоволені заяви Головного управління ДПС у Львівській області від 09.11.2021 про визнання грошових вимог до боржника на суму 6 213,56 грн відмовлено.

Головне управління ДПС у Львівській області, не погодившись із вказаною ухвалою, звернулася до суду із апеляційною скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 59 КУзПБ, яка визначає наслідки визнання боржника банкрутом, визначено, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

У пункті 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Відповідно системний аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України та положень ч. 1 ст. 59 КУзПБ дає підстави стверджувати, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Оскільки у розумінні пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України вказаний кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені КУзПБ, а також, беручи до уваги те, що положеннями ч. 1 ст. 59 КУзПБ (яка встановлює наслідки визнання боржника банкрутом внаслідок відкриття ліквідаційної процедури, що є однією із судових процедур у справі про банкрутство) встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), колегія суддів дійшла висновку, що приписами 59 КУзПБ передбачено підставу для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом.

Судом встановлено, що постановою суду від 11.07.2019 процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ТОВ "ІНВЕСТ+" та повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) Гуріна Р.А. припинено, ТОВ "ІНВЕСТ+" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором товариства призначено арбітражного керуючого Рабана М.Т.

Отже, з врахуванням положень КУзПБ з дня відкриття у справі ліквідаційної процедури (з 11.07.2019) у банкрута - ТОВ "ІНВЕСТ+" не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), окрім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Нарахування за відповідними зобов`язаннями боржника повинні здійснюватись лише до моменту ухвалення судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається із заяви про кредиторські вимоги, ГУ ДПС у Львівській області заявило грошові вимоги до боржника в розмірі 1 673,56 грн, що включають в себе наступні суми грошових зобов`язань:

1. З податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 1 478,58 грн.

2. З податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 194,98 грн.

Як вбачається із долученої до матеріалів заяви довідки ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість ТОВ "Інвест+", заборгованістьза період з 02.02.2021 до 06.07.2021 станом на 06.07.2021 становить 1673,56 грн.

Отже, грошові вимоги в сумі 1 673,56 грн заявлені ГУ ДПС у Львівській області виникли після ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, а тому в задоволенні заяви про визнання грошових вимог відносно боржника слід відмовити.

Крім того, згідно ст. 1 КУзПБ ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, з-поміж іншого, ведення реєстру вимог кредиторів, що передбачено ст. 61 КУзПБ.

Судом встановлено, кредиторські вимоги були розглянуті ліквідатором та відхилені, що підтверджується відповідним повідомленням ліквідатора від 18.11.2021 №1.

Водночас, в апеляційній скарзі скаржник стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що пеня податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, виникла за періоди з 12.01.2018 до 28.02.2018 та з 29.07.2016 до 28.02.2018, що підтверджується інтегрованими картками платника податку, доданими до апеляційної скарги. Однак, скаржник такі інтегровані картки платника податку не подавав до суду першої інстанції.

Згідно з приписами частини третьої статті 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновків Верховного Суду стосовно застосування норм частини третьої статті 269 ГПК України, викладених у постановах від 21.06.2018 у справі №906/612/17, від 22.08.2018 у справі №910/19776/17, від 05.12.2018 у справі №910/7190/18, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Відтак, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції Головне управління ДПС у Львівській області не повідомляло суд про наявність інтегрованих карток платника податку та/або про неможливість надання суду таких інтегрованих карт.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Львівській області не наводить причин не надання суду першої інстанції інтегрованих карток платника податку.

Таким чином, Головне управління ДПС у Львівській області не доведено винятковості випадку неможливості надання суду першої інстанції інтегрованих карокт платника податку, які долучені до справи на стадії апеляційного розгляду, як не надано і доказів неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

На підставі викладеного, судом апеляційної інстанції не примаются інтегровані картки платника податку.

Також колегія суддів зазначає, що Головне управління ДПС у Львівській області не позбавлене можливості повторно звернутися у ліквідаційній процедурі із заявою про вимоги кредитора із врахуванням інтегрованих карток платника податку та періодів нарахування пені податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/69/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №903/69/18 повернути до господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "03" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.