ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 911/2799/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Уркевича В. Ю.- головуючого, Чумака Ю. Я., Міщенка І. С.,

за участю секретаря судового засідання Брінцової А. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 (головуючий суддя Михальська Ю. Б., судді Скрипка І. М., Тищенко А. І.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»

до 1) ОСОБА_1 , 2) Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - Приватне акціонерне товариство «Банкомзв`язок»,

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності договору,

за участю представників:

позивача - Корнійчук Я. П. (адвокат),

відповідача-1 - Самборської Г. М. (адвокат),

відповідача-2 - Жегуліної А. С. (у порядку самопредставництва),

третьої особи на стороні позивача (НБУ) - Гузієнка Я. М. (у порядку самопредставництва),

третьої особи на стороні позивача (Фонду) - Жегуліної А. С. (у порядку самопредставництва),

третьої особи на стороні відповідача-1 - не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

1. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», позивач) та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк», відповідач-2) був укладений договір купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання.

2. Позивач стверджує, що за вказаним договором купівлі-продажу майнових прав до нього перейшли майнові права, в тому числі за кредитним договором з усіма додатковими договорами, що укладені між ПАТ «Український професійний банк» та Приватним акціонерним товариством «Банкомзв`язок» (далі - ПрАТ «Банкомзв`язок», третя особа-3).

3. Після укладення договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами позивачу стало відомо про укладення договору поруки між ПрАТ «Банкомзв`язок», ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-1) та ПАТ «Український професійний банк», а також про те, що ПрАТ «Банкомзв`язок» не погоджується із наявністю заборгованості за кредитним договором, оскільки вона погашена ОСОБА_1 згідно з договором поруки.

4. Викладені обставини стали підставою для звернення ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до суду.

5. Суд першої інстанції у позові відмовив. Апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції змінив. ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, третя особа-2) звернулися з касаційними скаргами до Верховного Суду.

6. Верховний Суд касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» задовольнив, касаційну скаргу ФГВФО задовольнив частково, виходячи з такого.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

7. У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «Український професійний банк» про визнання недійсним договору поруки від 27.05.2015 № 732/5-1, укладеного між сторонами; застосування наслідків недійсності договору поруки шляхом визнання недійсним договору від 27.05.2015 про розірвання договору про відкриття кредитної лінії від 11.06.2013 № 732/5, скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Людмили Леонідівни, індексний номер 21664017 від 28.05.2015 про припинення іпотеки, номер запису: 9838179, на об`єкт нерухомого майна - будівлю спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В) загальною площею 5 760,70 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони), буд. 69 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Людмили Леонідівни від 28.05.2015, індексний номер 21663430, про припинення обтяження, номер запису: 9837891, на об`єкт нерухомого майна - будівлю спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В) загальною площею 5760,70 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони) буд. 69 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

8. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ОСОБА_1 не виникло обов`язку дострокової оплати заборгованості згідно з умовами договору про відкриття кредитної лінії від 11.06.2013 № 732/5, оскільки не було прострочення за основним зобов`язанням.

9. На думку позивача, договір поруки від 25.05.2015 № 732/5-1 є фіктивним правочином, укладеним ПАТ «Український професійний банк» із перевищенням повноважень та за відсутності дієздатності.

10. Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2020 залучено до участі у справі: як співвідповідача - ПАТ «Український професійний банк», як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національний банк України (далі - НБУ, третя особа-1), ФГВФО як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПрАТ «Банкомзв`язок».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11. 11.06.2013 між ПАТ «Український професійний банк» (банк) та ПрАТ «Банкомзв`язок» (позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 732/5 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач-2 відкриває третій особі-3 відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 000 000,00 дол США (один мільйон доларів США 00 центів) з правом конвертації іноземної валюти в національну валюту та 0,00 грн (нуль гривень 00 коп.) терміном до 05.01.2017 на поповнення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.11.2010 № 339/5. Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи із червня 2013 року, в сумі 20 000,00 дол США (двадцять тисяч доларів США 00 центів), остаточне погашення кредитної заборгованості в сумі 140 000,00 дол США (сто сорок тисяч доларів США 00 центів) здійснюється не пізніше 05.01.2017.

12. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору забезпеченням виконання третьою особою-3 своїх зобов`язань перед відповідачем-2 за цим договором є майно, яке прийняте за генеральним договором від 25.11.2010 № 5.

13. Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено, що кредитні ресурси, надані відповідачем-2, забезпечуються всім належним третій особі-3 майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України, у разі недостатності суми, отриманої від реалізації заставленого майна.

14. 13.06.2013 між відповідачем-2 та третьою особою-3 укладено додатковий договір до кредитного договору, згідно з умовами якого пункт 1.1 розділу 1 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме: банк відкриває позичальнику відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 625 000,00 дол США (один мільйон шістсот двадцять п`ять тисяч доларів США 00 центів) з правом конвертації іноземної валюти в національну валюту та 0,00 грн (нуль гривень 00 коп.) терміном до 05.01.2017 на поповнення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.11.2010 № 339/5. Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи з липня 2013 року, в сумі 20 000,00 дол США (двадцять тисяч доларів США 00 центів), остаточне погашення кредитної заборгованості в сумі 785 000,00 дол США (сімсот вісімдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) здійснюється не пізніше 05.01.2017.

15. 24.03.2014 між НБУ та ПАТ «Український професійний банк» укладено кредитний договір № 19 (далі - кредитний договір № 19), відповідно до умов якого третя особа-1 надає відповідачу-2 кредит для збереження ліквідності у сумі 120 000 000,00 грн з процентною ставкою 19,5% річних, яка є змінною, в залежності від діючої облікової ставки НБУ, строком до 15.06.2015.

16. Відповідно до пункту 1.8 кредитного договору № 19 основним забезпеченням виконання відповідачем-2 своїх зобов`язань перед третьою особою-1 за цим договором є майнові права за укладеними з відповідачем-2 кредитними договорами з юридичними особами на загальну суму 545 946 028,39 грн згідно з реєстром, який є додатком до договору застави майнових прав від 24.03.2014 № 19/ЗМП, зокрема за договором про відкриття кредитної лінії від 11.06.2013 № 732/5, що був укладений між відповідачем-2 та третьою особою-3.

17. З метою забезпечення виконання третьою особою-3 зобов`язань згідно з умовами кредитного договору між ПрАТ «Банкомзв`язок», ОСОБА_1 та ПАТ «Український професійний банк» був укладений договір поруки від 27.05.2015 № 732/5-1 (далі - договір поруки).

18. Відповідно до пункту 1.1 договору поруки за кредитним договором банк відкрив відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 185 000,00 дол США (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) терміном до 05.01.2017 на поновлення обігових коштів та погашення кредитної заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії від 25.11.2020 № 339/5. Станом на 27.05.2015 кредитна заборгованість становить 695 125,35 дол США (шістсот дев`яносто п`ять тисяч сто двадцять п`ять доларів США 35 центів).

19. Пунктом 1.2 договору поруки встановлено, що відповідач-1 бере на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати перед відповідачем-2 як солідарний боржник за кредитним договором.

20. Згідно з пунктом 1.3 договору поруки відповідач-1 доручає відповідачу-2 у випадку затримки виконання зобов`язань третьою особою-3 за кредитним договором здійснити списання суми заборгованості з поточного рахунку відповідача-1 у порядку, встановленому чинним законодавством України.

21. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки у разі повного або часткового невиконання третьою особою-3/відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором в передбачені кредитним договором строки відповідач-2 має право задовольнити свої вимоги за рахунок відповідача-1.

22. Пунктом 2.2 договору поруки встановлено, що відповідач-2 має право задовольнити свої вимоги за рахунок грошових коштів відповідача-1, а в разі їх недостатності - звернути стягнення на інше майно та цінності відповідача-1 в порядку, встановленому чинним законодавством України.

23. Згідно з пунктом 3.1 договору поруки цей договір набуває чинності з 27.05.2015 та діє до 05.01.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання третьою особою-3 та/або відповідачем-1 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього.

24. 27.05.2015 між ПАТ «Український професійний банк» та ПрАТ «Банкомзв`язок» укладено додатковий договір до кредитного договору, згідно з умовами якого пункт 2.1 розділу 2 кредитного договору викладено в новій редакції, а саме: забезпеченням виконання ПрАТ «Банкомзв`язок» своїх зобов`язань перед відповідачем-2 за цим договором є майно, яке прийняте за генеральним договором від 25.11.2010 № 5, та порука ОСОБА_1 (договір поруки).

25. 27.05.2015 між ПАТ «Український професійний банк» та ПрАТ «Банкомзв`язок» був укладений договір про розірвання кредитного договору (далі - договір про розірвання), згідно з умовами якого сторони погодили з 27.05.2015 розірвати кредитний договір, який укладений між ними.

26. 30.01.2015 постановою Правління НБУ №73/БТ «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та призначення куратора» (далі - постанова № 73/БТ) у діяльності відповідача-2 були встановлені окремі обмеження, а 30.04.2015 постановою Правління НБУ № 293/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних за запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» (далі - постанова № 293/БТ) встановлювалися певні обмеження у господарській діяльності відповідача-2 як юридичної особи, що входить до банківської системи України, зокрема: 1) заборонено передавати в забезпечення майно та активи відповідача-2; 2) заборонено відповідачу-2 використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки; 3) всі розрахунки у національній валюті повинні здійснюватися виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ; 4) не здійснювати дострокового повернення коштів інсайдерам, пов`язаним особам та власникам істотної участі в ПАТ «Український професійний банк», крім спрямування коштів на збільшення статутного капіталу та інші.

27. Постановою Правління НБУ від 28.05.2015 № 348 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» (далі - постанова № 348) ПАТ «Український професійний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

28. На підставі вищевказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28.05.2015 № 107, відповідно до якого з 29.05.2015 в ПАТ «Український професійний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

29. Відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2015 № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

30. 18.08.2016 та 01.07.2019 виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення № 1556 та № 1640, відповідно до яких продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» на один рік відповідно до 30.08.2017 включно та з 31.08.2019 до 30.08.2020 включно.

31. 27.04.2020 між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» був укладений договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання (далі - договір купівлі-продажу майнових прав), відповідно до умов якого відповідач-2 зобов`язувався передати позивачу майнові права, які виникли або можуть виникнути у майбутньому, а позивач зобов`язувався прийняти права вимоги, зазначені у додатку № 1 до цього договору.

32. Пунктом 1.3 договору купівлі-продажу майнових прав встановлено, що майнові права вважаються переданими позивачу з моменту підписання цього договору.

33. У додатку №1 до договору купівлі-продажу майнових прав (реєстр договорів, майнові права за якими відступаються, та боржників за такими договорами) міститься найменування: ПрАТ «Банкомзв`язок» (АТ «Банкомзв`язок»), кредитний договір з усіма додатковими договорами.

34. Позивач зазначає, що за вказаним договором купівлі-продажу майнових прав до нього перейшли майнові права, в тому числі за кредитним договором з усіма додатковими договорами, що укладені між ПАТ «Український професійний банк» та ПрАТ «Банкомзв`язок». Після укладення договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами позивачу стало відомо про укладення договору поруки та про те, що ПрАТ «Банкомзв`язок» не погоджується із наявністю заборгованості за кредитним договором, стверджує, що вона погашена ОСОБА_1 згідно з договором поруки.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

35. Господарський суд Київської області рішенням від 07.04.2021 у позові відмовив повністю.

36. Суд першої інстанції, враховуючи звіт аудиторської фірми «Інтер-аудит» про фактичні результати аудиторської перевірки окремих операцій ПАТ «Український професійний банк» від 26.08.2016 № 833 (далі - звіт), дійшов висновку про те, що відповідачем-1 був порушений порядок дострокового погашення заборгованості за кредитом, встановлений пунктом 6.2 кредитного договору.

37. Місцевий господарський суд також виходив з того, що аудиторською перевіркою встановлено, що в травні 2015 року відбулось дострокове погашення заборгованості (як повне, так і часткове) за кредитами позичальників, права вимоги за якими були надані в заставу НБУ як забезпечення за кредитним договором № 19. Внаслідок цих операцій відбулося вивільнення з-під застави ліквідного майна, яке було предметом застави за цими кредитами перед банком, та могло в подальшому позитивно вплинути на формування ліквідаційної маси ПАТ «Український професійний банк», а також зменшення розміру застави за кредитним договором № 19. Джерелами погашення зазначених вище кредитів стали кошти, що були акумульовані на рахунках, зокрема фізичної особи ОСОБА_1 , за рахунок внутрішньобанківських перерахувань з рахунків інших клієнтів, що були кредиторами банку на дати здійснення таких перерахувань.

38. Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 визнав своє інсайдерство, підписавши лист від 27.05.2015 № 01-08/1521, в якому він виступав від імені акціонерів ПАТ «Український професійний банк», що підтверджується звітом від 26.08.2016. Крім цього, у звіті зазначено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПАТ «Український професійний банк» є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а починаючи з 27.05.2015 на ОСОБА_1 як інсайдера банку розповсюджувалась заборона, встановлена постановою НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ в частині заборони здійснювати дострокове повернення коштів інсайдерам, пов`язаним особам та власникам істотної участі в ПАТ «Український професійний банк»;

39. Суд першої інстанції послався на положення пунктів 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статтю 228 Цивільного кодексу України та зазначив, що, укладаючи договір поруки та стаючи солідарним боржником разом із третьою особою на стороні відповідача-1, відповідач-1 повинен був мати на меті реальне погашення кредиту третьої особи на стороні відповідача-1 згідно з умовами договору поруки. Проте, як підтверджується матеріалами справи, фактично погашення кредиту не відбулось, тому такі дії є порушенням публічного порядку, а договір поруки, враховуючи вищевикладене, є нікчемним.

40. Північний апеляційний господарський суд постановою від 07.09.2021 змінив мотивувальну частину рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2021 у справі № 911/2799/20 шляхом виключення з неї відповідних положень.

41. Суд апеляційної інстанції зазначив, що договір поруки, на виконання якого діяв ОСОБА_1 , здійснюючи погашення кредиту, не містить будь-яких вимог щодо попередження поручителем про майбутнє виконання даного договору. Отже, поручитель згідно з договором поруки ОСОБА_1 не брав на себе зобов`язання перед ПАТ «Український професійний банк» попередньо повідомляти останньому про майбутнє погашення кредиту і жодний порядок погашення заборгованості поручителем не порушувався.

42. Отже, висновок суду першої інстанції про порушення поручителем порядку погашення кредитного договору в оскаржуваному рішенні не відповідає обставинам справи, а висновок суду про порушення порядку виконання кредитного договору не відповідає позовній вимозі про визнання недійсним договору поруки.

43. Апеляційний господарський суд вказав, що висновок суду першої інстанції про те, що погашення кредиту за кредитним договором поручителем ( ОСОБА_1 ) за кредитним договором не відбулось є недоведеним з огляду на преюдиційні обставини, встановлені у межах господарських справ № 911/3886/15 та № 911/3880/15.

44. Крім того, звіт, виконаний на замовлення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк», не є первинним документом, яким можна підтвердити або спростувати проведення будь-яких платежів.

45. Разом з тим у матеріалах справи наявні не тільки рішення господарських судів, які досліджували та встановили факт проведення платежів в погашення кредиту за кредитним договором, але і первинні документи, які також підтверджують проведення цих платежів.

46. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що посилання суду першої інстанції на звіт як на підтвердження джерел погашення «зазначених вище кредитів» є неправомірними. Крім того, суд не перевірив належними та допустимими доказами посилання аудиторів на те, що неназвані «інші клієнти» банку були його кредиторами на дату перерахування коштів і між ними та банком існували будь-які договірні відносини.

47. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції не перевірив викладене в звіті припущення аудиторів про те, що ОСОБА_1 був інсайдером банку станом на спірний період, а також існування листа від 27.05.2017 № 01-08/1521 та чи підтверджує даний лист інсайдерство ОСОБА_1 з ПАТ «Український професійний банк».

48. Крім того, аудиторський звіт охоплює тільки окремі операції ПАТ «Український професійний банк», в матеріалах судової справи відсутнє відповідне технічне завдання на проведення дослідження, з якого можна встановити, які саме питання були поставлені аудиторам і подання яких саме документів аудиторам було передбачено цим технічним завданням.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

49. У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», в якій позивач просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Крім того, просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 про відкриття апеляційного провадження та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

50. У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФГВФО, в якій останній просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 скасувати, рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2021 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційних скарг та заперечень на них

51. Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

52. На обґрунтування підстави касаційного оскарження ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» вказує, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми права, зокрема, статті 203, 215 Цивільного кодексу України, порушено статтю 257 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 04.05.2018 у справі № 910/14396/16.

53. Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно, без наявності поважних причин поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2021 у справі № 911/2799/20.

54. При цьому ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у касаційній скарзі також посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц.

55. У судовому засіданні представниця позивача підтримала касаційну скаргу.

56. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ФГВФО вказує, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми права, зокрема, статті 203, 215 Цивільного кодексу України, пункти 1, 2, 7 частини третьої статі 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порушено статтю 75 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19), Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 05.03.2019 у справі № 910/5919/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

57. У судовому засіданні представниця ФГВФО підтримала касаційну скаргу.

58. У відзиві на касаційні скарги ОСОБА_1 вважає, що правовідносини у справах, на неврахування висновків Верховного Суду в яких посилаються ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ФГВФО у касаційних скаргах, не є подібними з правовідносинами у справі, що розглядається.

59. Крім того, на думку відповідача-1, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 не підлягає касаційному оскарженню.

60. З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні касаційних скарг.

61. У судовому засіданні представниця відповідача-1 виклала заперечення проти касаційних скарг.

62. У судовому засіданні представник НБУ підтримав касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». При цьому також зазначив, що не заперечує щодо задоволення касаційної скарги ФГВФО.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

63. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

64. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вважає, що касаційна скарга ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ФГВФО - частковому задоволенню з огляду на таке.

65. Господарський суд Київської області 07.04.2021 ухвалив рішення у справі № 911/2799/20 про відмову в задоволенні позову.

66. Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій також заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

67. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

68. За матеріалами справи рішення у справі, що розглядається, ухвалено 07.04.2021, вручено ОСОБА_1 28.04.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому строк на його оскарження закінчився 18.05.2021, тоді як апеляційна скарга була подана 19.05.2021, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

69. Згідно із частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

70. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021, зокрема, поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 07.04.2021 у справі № 911/2799/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вказане рішення, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.07.2021.

71. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 послався на те, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано ним 28.04.2021, процесуальний строк на подання апеляційної скарги порушено лише на один робочий день, а період, наданий для підготовки та надання мотивованої апеляційної скарги, припав на тривалі вихідні та карантинні заходи, встановлені Кабінетом Міністрів України.

72. У мотивувальній частині цієї ухвали апеляційний господарський суд вказав, що обставини справи свідчать про необхідність надати відповідачу-1 можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

73. Однак суд апеляційної інстанції не навів підстави, за яких він дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного строку.

74. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

75. При цьому слід зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

76. У рішенні від 29.10.2016 у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

77. ЄСПЛ у рішенні від 21.10.2010 «Дія 97 проти України» зазначив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

78. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

79. Отже, рішення ЄСПЛ суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

80. За таких обставин, враховуючи вказану практику ЄСПЛ, поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку без наведення відповідних причин та подальша зміна апеляційним господарським судом судового рішення суду першої інстанції не може вважатися законним, у зв`язку із чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

81. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 910/14396/16, на яку посилається ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у касаційній скарзі.

82. Крім того, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц, про яку також зазначає позивач у касаційній скарзі, вказав, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

83. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

84. Отже, постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права.

85. Звідси касаційна скарга ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є обґрунтованою, зазначена позивачем підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, отримала підтвердження під час касаційного провадження.

86. Суд касаційної інстанції зазначає, що пункт 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Оскарження ухвали про відкриття апеляційного провадження цією нормою не передбачено.

87. Разом з тим згідно із частиною другою статті 304 Господарського процесуального кодексу України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

88. Викладеним спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 не підлягає касаційному оскарженню, що були зазначені у відзиві на касаційні скарги.

89. Крім того, з огляду на висновок суду касаційної інстанції про те, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, касаційна скарга ФГВФО підлягає частковому задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

90. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

91. Згідно із частиною четвертою статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

92. Зважаючи на викладене, касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» слід задовольнити, а касаційну скаргу ФГВФО - задовольнити частково, постанову апеляційного господарського суду скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Щодо судових витрат

93. З огляду на направлення справи до суду апеляційної інстанції судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314- 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.

2. Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 у справі № 911/2799/20 скасувати, справу передати до Північного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Ю. Уркевич

Судді: Ю. Я. Чумак

І. С. Міщенко