ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
01.02.2022 Справа № 905/1791/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м.Краматорськ, Донецька область №1-П/Пир від 24.01.2022 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі
за позовом: Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м.Краматорськ, Донецька область
до відповідача: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства Шахтоуправління Південодонбаська № 1, м.Вугледар, Донецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м.Київ
про стягнення 30 553 659,86грн.
від позивача: не з`явилися
від відповідача: не з`явилися
від третіх осіб: не з`явилися
Рішенням Господарського суду Донецької області від 17.01.2021 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" до відповідача: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства Шахтоуправління Південодонбаська № 1, Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про стягнення 30 553 659,86грн., задоволено частково. Стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 23716047,18грн., 3% річних в сумі 589419,23грн., інфляційні втрати в сумі 1861021,48грн., пеню в сумі 1091943,12грн. та судовий збір в сумі 408876,48грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

24.01.2022 до канцелярії суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м.Краматорськ, Донецька область №1-П/Пир від 24.01.2022 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Розгляд заяви призначений в судовому засіданні 01.02.2022.

У судове засідання 01.02.2022 учасники справи не з`явилися, про місце, час та дату судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

При цьому, судом враховується, що явка у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

Дослідивши заяву ПрАТ "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а також докази на підтвердження цих витрат, суд зазначає про наступне.

За змістом частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача докази понесення судових витрат подані у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (правова позиція Верховного Суду, викладена у додатковій постанові від 24.06.2019 №904/64/18).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20.12.2019 у справі №903/125/19.

Як зазначено вище, відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, суд враховує, що підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими (або належними до сплати) замовником спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження судової справи.

У поданій заяві позивач зазначає про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 100000,00грн.

На підтвердження заявлених до стягнення з ДПЗД «Укрінтеренерго» витрат на правничу допомогу представником позивача до суду надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №5073 від 27.06.2018, копію довіреності №105/2021 від 22.03.2021, копію договору №2335-ПЕ/400-ЭУ про надання правової допомоги від 03.08.2020 з додатковою угодою до нього №3 від 13.05.2021, копію акту наданих послуг №14 від 24.01.2022, витяг з Єдиного Реєстру Адвокатів України.

З наданих документів вбачається, що 03.08.2020 між Адвокатським об`єднанням «Перший радник» та ПрАТ «ДТЕК Пем-Енерговугілля», як клієнтом, укладено договір №2335-ПЕ/400-ЭУ про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 1.1. договору та пункту 1.1. додаткової угоди клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Зміст, обсяг і вартість послуг, що надаються, встановлюються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2. договору).

Згідно п. 1.3. додаткової угоди зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в Акті наданих послуг.

Згідно з пунктом 3.1. додаткової угоди до договору приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором.

Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту (пункт 3.2. додаткової угоди).

Пунктом 3.3. додаткової угоди визначено, що враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару).

Ціна цього договору становить 500000,00грн. (пункт 4.1. додаткової угоди).

Відповідно до пункту 4.2. додаткової угоди розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін (пункт 4.2. додаткової угоди до договору).

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатися погодинно, або у фіксованому розмірі. Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг (пункти 4.3., 4.4. додаткової угоди).

За умовами пункту 4.5. додаткової угоди крім оплати вартості послуг відповідно до акту наданих послуг, клієнт компенсує документально підтверджені витрати (проїзні квитки, квитанції, чеки тощо), фактично понесені виконавцем в процесі надання послуг.

Оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фахом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу (пункт 4.6. додаткової угоди).

Згідно Акту наданих послуг №14 від 24.01.2022 Адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв професійну правову допомогу по справі №905/1791/21 відповідно до договору №2335-ПЕ/400-ЭУ про надання правової допомоги від 03.08.2020 з додатковою угодою до нього №3 від 13.05.2021.

Згідно з пунктом 2 акту наданих послуг №14 від 24.01.2022 сторони визначили, що розмір гонорару у даній справі визначається у фіксованому розмірі та складає 100000,00грн.

В акті вказано перелік послуг адвоката, наданих позиву в межах даної справи.

Отже в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, та не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже, є визначеним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19).

Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Представництво інтересів позивача в суді здійснювала адвокат Дем`яненко О.І. (свідоцтво про право на зайняття адвокатського діяльністю №5073 від 27.06.2018), про що свідчать матеріали справи. Крім того за підписом адвоката Дем`яненко О.І. було підготовлене клопотання та заяви по суті спору, що містяться у матеріалах справи, що також підтверджує обставину надання позивачу послуг цим адвокатом.

За приписами частини 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У письмових запереченнях №44/22-1275 від 29.11.2021 відповідач вказує, що визначена позивачем у позовній заяві орієнтовна сума витрат на правову допомогу є необґрунтованою та значно завищеною; не надано доказів щодо співмірності витрат на правничу допомогу з сумою яка вказана у позовній заяві; не надано первинних документів на підтвердження понесених витрат, зокрема, не надано платіжного доручення про перерахування коштів чи прибуткового касового ордеру тощо.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведених положень процесуального законодавства, проаналізувавши зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, беручи до уваги обставини даної справи щодо часткового визнання відповідачем позову та часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що співмірний розмір витрат на правничу допомогу у даній справі становить 50000,00грн.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, понесені ПрАТ "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" підлягають стягненню з ДПЗД «Укрінтеренерго» в сумі 50000,00грн.

Враховуючи вищевикладене заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 123, 129, 221, 237, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Прийняти додаткове рішення у справі №905/1791/21.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" (84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Комерційна, будинок 8; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50000,00грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення складено та підписано 01.02.2022.

Суддя М.О. Лейба