ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 Справа № 914/3088/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З., за участю секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглядаючи

справу № 914/3088/21

за позовом: Баблюк Ірини Миколаївни , с. Зіньків Хмельницької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Б. Фрут", м. Городок Львівської області

про стягнення 150 805, 72 грн

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Баблюк Ірини Миколаївни до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Б. Фрут" про стягнення 150 805, 72 грн.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 08.12.2021.

Ухвалою суду від 08.12.2021 розгляд справи відкладено на 10.01.2022, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії первинних документів (видаткові накладні, акти надання послуг тощо) до договору поставки №97/РТ/2019 від 06.08.2019.

Ухвалою суду від 10.01.2022 розгляд справи відкладено на 03.02.2022, повторно витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії первинних документів (видаткові накладні, акти надання послуг тощо) до договору поставки №97/РТ/2019 від 06.08.2019 та пояснення по суті спору.

У судове засідання 03.02.2022 позивач не з`явився. Однак від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та мсце розгляду спору повідомлений належним чином, вимог ухвал суду не виконав.

Враховуючи строк розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, достатності доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності представників сторін.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про переведення боргу №10/01-ПБ/5 від 10.01.2020 (заміна боржника) по договору поставки №97/РТ/2019 від 06.08.2019 в частині оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 129 200, 00 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.

Обставини справи.

06.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" (далі - Покупець) та ФОП Баблюк Ірина Миколаївна (далі - Постачальник) уклали договір поставки №97/РТ/2019 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов`язався прийняти Товар і оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 2.1 договору поставки сторони погодили, що загальна вартість складається з сум усіх поставок Товару, що були здійсненні по даному Договору та зазначенні у рахунках на оплату і видаткових накладних, за якими Покупець отримав Товар від Постачальника.

Згідно з пунктом 2.2 договору покупець здійснює оплату за товар на підставі виставленого рахунку на умовах повної чи часткової передоплати. Покупець має право затримати оплату за поставлений товар щодо якого постачальником не надано оригіналів належним чином оформлених видаткових накладних та рахунків-фактур до моменту їх утримання.

Відповідно до пункту 2.3 договору, датою оплати вважається день зарахування перерахованих коштів на поточний рахунок постачальника.

В акті звірки взаємних розрахунків за 2019 рік Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯБЛУНЕВИЙ ДАР" підтвердили наявну заборгованість перед ФОП Баблюк Іриною Миколаївною на суму 129 200, 00 грн.

10 січня 2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯБЛУНЕВИЙ ДАР", ФОП Баблюк Іриною Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Б. ФРУТ" укладено договір про переведення боргу № 10/01-ПБ/5.

Відповідно до пункту 1.1 договору про переведення боргу, сторони погодили, що цим Договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язальної сторони у зобов`язані, що виникло на підставі Договору поставки № 97/РТ/2019 від 06 серпня 2019 року, укладеного первісним боржником та кредитором.

Пунктом 1.2. договору про переведення боргу, сторони погодили, що Первісний боржник переводить на Нового боржника грошове зобов`язання у розмірі 129 200, 00 грн, що виникло на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання.

Згідно з пунктом 1.3. договору про переведення боргу, Новий боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, шо йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов`язана із Основним договором.

Відповідно пункту 1.4. договору про переведення боргу, сторони погодили, що Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником в основному договорі і, підписуючи цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 3.1. договору про переведення боргу, передбачено, що Новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання Первісного боржника на користь Кредитора щодо сплати грошових коштів в розмірі 129 200, 00 грн, яке виникло на підставі Основного договору у строки, вказані у вимогах Кредитора.

Пунктами 4.1. та 4.2 договору про переведення боргу, сторони погодили, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до п. 7.6 договору про переведення боргу цей Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором.

Позивач скерував відповідачу вимогу від 11.02.2020, проте відповіді на неї матеріали справи не містять.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог, окрім суми основного боргу на суму 129 200,00 грн, позивач за невиконання відповідачем грошового зобов`язання просив суд стягнути з відповідача 14 926, 26 грн інфляційних втрат та 6 679, 46 грн - 3 % річних.

Відповідач доказів погашення заборгованості не подав, про наявність таких не повідомив, жодних заперечень щодо викладених у позові обставин також не висловив.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач долучив до матеріалів справи договір поставки № 97/РТ/2019 від 06 серпня 2019 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" та ФОП Баблюк Іриною Миколаївною.

Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Для заміни боржника у зобов`язанні 10 січня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯБЛУНЕВИЙ ДАР", ФОП Баблюк Іриною Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Б. ФРУТ" укладено договір про переведення боргу № 10/01-ПБ/5, в якому визнано факт наявності заборгованості первісного боржника перед кредитором на суму 129 200, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором про переведення боргу передбачено, що зобов`язання повинно бути виконано у строки, вказані у вимогах кредитора.

11.02.2020 позивач скерував відповідачу вимогу про погашення заборгованості впродовж десятиденного терміну.

Проте доказів оплати матеріали справи не містять.

Тому позивач правомірно заявив до стягнення підтверджену та визнану відповідачем у договорі про переведення боргу заборгованість на суму 129 200, 00 грн.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 6 679, 46 грн 3% річних та 14 926, 26 грн інфляційних втрат, нарахованих за період 01.01.2020 - 20.09.2021.

Проте суд не погоджується з початком нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки порушення грошового зобов`язання настало лише після спливу десятиденного строку з дати вимоги.

Здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що інфляційні втрати становлять 16 364, 64 грн, а 3% річних - 6 446, 45 грн.

Проте враховуючи межі позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає 14 926, 26 грн інфляційних втрат та 6 446, 45 грн 3% річних.

В задоволенні решти вимог слід відмовити.

Крім того, оскільки позивач втратила статус фізичної особи-підприємця, стягнення підлягає на користь фізичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Щодо судового збору.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

03.02.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява (клопотання) про стягнення понесених судових витрат з долученими доказами понесення таких.

Проте суд встановив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу скеровано відповідачу лише 02.02.2022.

З метаю дотримання процесуального права відповідача на ознайомлення з такими доказами, суд дійшов висновку про необхідність призначення окремого судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Б. Фрут" (місцезнаходження: 81500, Львівська обл., Городоцький р-н, місто Городок, ВУЛИЦЯ АРТИЩІВСЬКА, будинок 9, корпус 1, ідент. код 41179849) на користь Баблюк Ірини Миколаївни (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) 150 572, 71 грн, з яких: 129 200, 00 грн основної заборгованості, 6 446, 45 грн 3% річних, 14 926, 26 грн інфляційних втрат та 2 266, 49 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Призначити на 16.02.2022 о 15 год 30 хв судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.02.2022.

Суддя Галамай О. З.