ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"03" лютого 2022 р. Справа № 903/206/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г.

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21 (суддя Якушева І.О., повний текст рішення складено 03.08.2021 р.)

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до відповідачів: 1) Ковельської районної державної адміністрації; 2) Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Старовижівське лісове господарство"

про визнання незаконними та скасування розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації, усунення перешкод у здійсненні права розпорядження земельною ділянкою площею 8,7266 га шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся з позовом до Ковельської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району" в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 8,7266 га з кадастровим номером :02:000:9983;

- визнати незаконним та скасувати п. 462 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної адміністрації від 26.10.2016 р. № 351 "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 р. № 318";

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою площею 8,7266 га, кадастровий номер :02:000:9983 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі :02:000:9983;

- усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2016 р., індексний номер 32688522, яким проведено державну реєстрацію за Головним управлінням Держгеокадастру у Волинської області права власності: державна на земельну ділянку площею 8,7266 га з кадастровим номером :02:000:9983 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме: права власності - державна на земельну ділянку площею 8,7266 га з кадастровим номером :02:000:9983 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Одночасно скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на відсутність кошторису та плану асигнувань для сплати судового збору, а також запровадження карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, що стало причиною подання апеляційної скарги поза межами строку, що визначений ГПК України. Апелянт вважає, що є всі достатні підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/209/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 р. апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України. Роз`яснено скаржнику про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21.

На виконання вимог ухвали суду від 18.01.2022 р., Головне управління Держгеокадастру у Волинській області надіслало до суду клопотання, в якому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на ті самі обставини, що були викладені ним у клопотанні, поданому вперше до апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Право на апеляційне оскарження закріплено у ст. 254 ГПК України і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 258 ГПК України, строки подання скарги - статтею 256 цього Кодексу.

Статтею 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина друга).

Положеннями статті 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог господарського процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 6 ст. 260 ГПК України).

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 3 ст. 260 ГПК України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (ч. 4 ст. 260 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 258 ГПК України щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 258 ГПК України (ст. 174 ГПК України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України).

На переконання суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, зокрема й не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для його поновлення, слід застосовувати наслідки, передбачені у ст. 261 ГПК України.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Наявність передбаченої ст. ст. 174, 258 ГПК України підстави для повернення скарги, а саме неусунення її окремих недоліків щодо форми та змісту (не пов`язаних з недотриманням процесуального строку) після залишення скарги без руху, поряд з відсутністю передумов для поновлення строку, не виключає відмову у відкритті провадження за такою скаргою саме з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів судочинства.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, усунення певних недоліків скарги, не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, як от надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 р. у справі № 640/3393/19.

Як встановлено апеляційним судом та вказано самим апелянтом в апеляційній скарзі, повний текст оскаржуваного рішення суду складено 03.08.2021 р. та отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 05.08.2021 р., що підтверджується відміткою про реєстрацію в управлінні № 9-2188/0/65-21.

З матеріалів справи, що розглядається, убачається, що апеляційна скарга подана через більше ніж п`ять місяців з дня отримання оскаржуваного рішення з пропуском встановленого 20-денного строку на апеляційне оскарження цього рішення. До скарги не було додано доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України.

У справі містяться клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких скаржник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на відсутність кошторису та плану асигнувань для сплати судового збору, а також запровадження карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, що стало причиною подання апеляційної скарги поза межами строку, що визначений ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на те, що з моменту отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення минуло більше п`яти місяців, дійшов висновку, що скаржник мав достатньо часу для сплати судового збору, однак останнім не надано жодних доказів, які підтверджували б неможливість оплати судового збору в установлений ГПК України строк та поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги. Тому ухвалою від 18.01.2022 р. суд апеляційної інстанції надав скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги у спосіб надання доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України, а також обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження.

Апелянтом до суду подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, з тих самих підстав, яким суд вже надавав оцінку у своїй ухвалі від 18.01.2022 р. залишаючи апеляційну скаргу без руху, визнаючи їх необгрунтованими для поновлення строку для апеляційного оскарження. При цьому, до клопотання скаржником не було додано доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України.

Надаючи оцінку клопотанню скаржника про поновлення строку апеляційного оскарження, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні та як наслідок відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21.

Колегія суддів вказує, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "...підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок… і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто виходячи з принципу "належного урядування" державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок інших осіб. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 р. у справі № 640/3393/19.

Посилання скаржника, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, на те, що у зв`язку із запровадженням карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, останній не зміг подати апеляційну скаргу в строк, встановлений ГПК України, безпідставні, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. В свою чергу, під час карантину працівники скаржника виконували свою роботу дистанційно. Виконання дистанційної роботи не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. При дистанційній роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. Законодавство дає право працівнику самостійно обирати місце для виконання роботи та не містить особливих вимог до нього.

Безпідставними є посилання апелянта на п. 4 розділу X "Прикінцеві та Перехідні Положення" ГПК України, якими передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Так, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України N 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України N 731-IX від 18.06.2020. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України N 731-IX від 18.06.2020. Вказаний Закон набув чинності 17.07.2020.

Відповідачем не надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку, які не дозволяли останньому подати апеляційну скаргу в строк без невиправданих зволікань, і суд апеляційної інстанції надав йому достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України та обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження.

Однак скаржником у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги таких причин (інших ніж ті, що суд визнав неповажними) не наведено.

При цьому, скаржник на надав суду доказів надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України. Додані апелянтом до апеляційної скарги роздруківки з сайту про направлення апеляційної скарги іншим учасникам у справі засобами електронного зв`язку не є належними доказами такого направлення в розумінні ст. 259 ГПК України. Окрім того, такі докази надані скаржником в копіях, не завірених належними чином, що є порушенням ст. 91 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, оскільки Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, крім того, що не усунуто недоліки апеляційної скарги щодо надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21 з наведенням підстав для поновлення такого строку (інших ніж ті, що суд визнав неповажними), то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Водночас заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, у даному випадку правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 261 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави, наведені у клопотанні Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21.

2. Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2021 р. у справі № 903/206/21.

3. Повернути скаржнику матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї документами.

4. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.