ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року м.Харків Справа № 913/649/21
Провадження №33/913/649/21
про стягнення 957 839 грн 68 коп.
Суддя Драгнєвіч О.В.
Секретар судового засідання Селіверстова Н.О.
У засіданні брали участь:
від позивача: адвокат Литвин А.Б., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1450 від 25.03.2015, довіреність б/н від 09.01.2021;
від відповідача: адвокат Попов О.І., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №000367 від 27.03.2017, довіреність №5 від 25.01.2021.

С У Т Ь С П О Р У:
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність позивачу 2500 т насіння соняшника українського походження врожаю 2020 року, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити товар (п. 1.1. та п. 2.1. договору). Згідно з п. 3.1 договору ціна товару становить 8351,12 грн без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20% - 1670,22 грн. Поставка товару повинна була здійснюватися партіями з 18 серпня 2020 року до 16 вересня 2020 року (п. 4.1. договору).
В порушення вищевказаних умов договору, відповідач поставив товар у обсязі - 1924,14 т., частина обсягу з якого була поставлена із простроченням (в обсязі 379,94 т після 16.09.2020); кількість непоставленого товару за договором склала 575,86 т. насіння соняшника.
Крім того, в позовній заяві позивач наводить попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які він поніс та очікує понести з розглядом справи. Згідно цього розрахунку витрати на професійну правничу допомогу складають 100 000 грн 00 коп., а витрати на оплату судового збору - 14 367 грн 60 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.
Ухвалою суду від 21.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.11.2021; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті.
12.10.2021 від відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву б/н від 12.10.2021.
22.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 22.10.2021 з додатковими документами, в якому останній просив закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПУ України (т.1, а.с.111-152).
Щодо суті спірних правовідносин сторін відповідач зазначає, що частина товару в обсязі 575,86 тон не була поставлена позивачу з причин, які не залежали від волі відповідача і за відсутності вини останнього у невиконанні умов договору.
Наведені обставини та докази, були встановлені судом і знайшли належну оцінку під час розгляду судами справи №913/18/21, тому в силу преюдиційного характеру відповідних фактів, встановлені судами обставини під час розгляду справи №913/18/21 не підлягають доказуванню при розгляді судом цієї справи № 913/649/21 та свідчать про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу за договором.
Доводи позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача штрафу, нарахованого у зв`язку із здійсненням поставки частини товару із порушенням строку, визначеного договором ( до 16.09.2020) відповідач також вважає безпідставними, оскільки відповідно до умов п. 1.1. договору поставка товару здійснювалася на умовах FСА; згідно п. 4.1., 4.3. договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом і саме позивач, як покупець, бере на себе обов`язок щодо забезпечення перевезення товару за свій рахунок з вказаного у місця на зазначену адресу; затримки у поставці частини зібраного врожаю були зумовлені не допущеним порушенням відповідачем, а неналежним та несвоєчасним виконанням самим позивачем свого обов`язку по забезпеченню вивезення товару.
Суд , керуючись ч.8 ст. 80, ч.2 ст. 119 ГПК України, постановив протокольну ухвалу від 01.11.2021, якою задовольнив клопотання відповідача про продовження процесуального строку, встановленого судом на подання відзиву на позовну заяву, та продовжив строк для його подання по день фактичного надходження до суду - 22.10.2021 (т.1, а.с.171).
01.11.2021 від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи б/н від 01.11.2021 з додатковими документами, в якому позивач просив визнати поважною причину неподання разом із позовною заявою доказів, які долучені до цього клопотання (відповідь, отриману на запит від ТПП України листом за №2455/05-5 від 21.09.2021, отримані на адвокатський запит документи від Українського гідрометеорологічного центру щодо оцінки впливу погодних умов на вирощування соняшнику у Білоукраїнському, Старобільському та Новопсковському районах Луганської області в період з травня по вересень 2020 року) та поновити позивачу строк на їх подання (т.1, а.с.163-170).
Суд, керуючись ч.8 ст. 80, ч.2 ст. 119 ГПК України, постановив протокольну ухвалу від 01.11.2021, якою задовольнив клопотання позивача, продовжив строк для подання відповідних доказів, долучив їх до матеріалів справи (т.1, а.с.171).
Протокольною ухвалою суду від 01.11.2021 відкладено судове засідання в підготовчому провадженні на 18.11.2021; встановлено позивачу строк до 14.11.2021 для подання письмових пояснень щодо поданого клопотання відповідача про закриття провадження у справі; явку представників сторін не визнано обов`язковою; вирішено повідомити учасників справи ухвалою-повідомленням (т.1, а.с.171, 173).
Від позивача через канцелярію суду 01.11.2021 надійшло клопотання про витребування доказів від 01.11.2021, в якому останній просив: 1) визнати поважною причину неподання клопотання разом із позовною заявою та поновити позивачу строк його подання; 2) витребувати у ФГ Максагро копії зазначених в клопотанні документів (т.1, а.с.174-183).
Також надійшла відповідь на відзив від 05.11.2021, в якій позивач зазначає, що підстави та предмет позову по справі № 913/649/21 відрізняється від предмету та підстав позову по справі № 913/18/21, як за предметом позову (змістом вимог), так і підставами на яких ґрунтуються відповідні вимоги до відповідача(т.1, а.с.190-203).
Наведена відповідачем правова оцінка фактів надана судами по іншій справі - не є обов`язковою для суду при розгляді справи № 913/649/21. Відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності; обставини непереборної сили не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, адже мали засвідчуватись в порядку встановленому договором; відповідач не сприяв зведенню до мінімуму можливих несприятливих наслідків обставин форс-мажору; необґрунтованими є посилання відповідача на настання обставин форс-мажору, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору з огляду на те, що відповідач не дотримався встановленої договором процедури, письмово не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин протягом 10 днів після їх виникнення; наявні у позивача сумніви щодо достовірності даних, зазначених в сертифікаті, через наявність певних протиріч у наведених даних.
Ухвалою суду від 18.11.2021 в задоволенні клопотання ФГ Максагро про закриття провадження у справі, викладеного у відзиві на позов від 22.10.2021, відмовлено; в задоволенні клопотання ТОВ Сателлит про витребування доказів у справі б/н від 01.11.2021, відмовлено; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 20.12.2021 включно; запропоновано відповідачу у встановлений судом строк подати копії документів, зазначених в ухвалі; відкладено судове засідання в підготовчому провадженні на 06.12.2021 (т.1, а.с.213-216).
Зокрема, відмовляючи в закритті провадження у справі, судом було враховано, що предметом розгляду у справі №913/18/21 була вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 20% від вартості непоставленого товару, заявленного на підставі другого речення п.8.2. договору, у зв`язку із допущеним простроченням у поставці, що перевищує 6 календарних днів та відмовою позивача від договору. Зазначене право позивача напряму пов`язане із непоставкою обумовленого товару із допущиним простроченням понад 6 календарних дня за умов відмови позивача від виконання договору.
Натомість предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10% від вартості непоставленого товару, обрахованого за допущене прострочення у поставці (зокрема який за умовами договору має право позивач застосовувати фактично з першого дня допущення прострочення за непоставку товару після 16.09.2020) на підставі першого речення п.8.2. договору, а також штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого товару, якщо поставка була здійснена пізніше строків, вказаних в п.п.4.1. п.4 договору, також на підставі першого речення п.8.2. договору.
Від відповідача на виконання ухвали суду надійшли додаткові пояснення б/н від 01.12.2021 з додатковими документами, в яких останній наполіг на безпідставності вимог позивача в частині стягнення штрафу - 10 % від вартості непоставленого товару, в розмірі 577 088 грн 89 коп. з урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи №913/18/21; також вказує, що позивачем не надано доказів направлення та прибуття транспортних засобів ТОВ Сателлит до ФГ Максагро у визначений стронами строк поставки, які б свідчили про своєчасне виконання зустрічного зобов`язання саме позивачем, передбаченого п.4.3 договору, а також того, що такі транспортні засоби залишились не заватежені, відбувався їх простій у пункті відвантаження товару, відповідач відмовився від відвантаження товару в автомобілі, що прибули своєчасно у визначений договором строк; просточення поставки товару після 16.09.2020 було зумовлено неналежним виконанням саме позивачем своїх обов`язків, передбачених пп.1.1. та 4.3 договору, а тому позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 380 750 грн 79 коп. за порушення строків товару є також безпідставними (т.2, а.с.1-47).
Суд прийняв та долучив подані відповідачем письмові пояснення б/н від 01.12.2021 з додатковими документами, про що постановив протокольну ухвалу від 06.12.2021
Від позивача 06.12.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи б/н від 06.12.2021, в якому останній просив визнати поважною причину неподання разом із позовною заявою доказів, які долучені до цього клопотання, та поновити строк на їх подання (т.2, а.с.50-81).
Розглянувши заявлені клопотання позивача в письмовому клопотанні про приєднання доказів до матеріалів справи б/н від 06.12.2021 та заслухавши пояснення учасників справи, керуючись ст. 80, 119 ГПК України, суд їх задовольнив, продовжив строк на подання доказів по день фактичного надходження до суду 06.12.2021, та долучив до матеріалів справи, про що постановив протокольну ухвалу від 06.12.2021 (т.2, а.с.83).
Протокольною ухвалою суду від 06.12.2021 оголошено перерву в судовому засідання в підготовчому провадженні до 16.12.2021; явку представників сторін визнано необов`язковою; вирішено додатково повідомити учасників справи ухвалою-повідомленням (т.2, а.с.83).
Ухвалою суду від 16.12.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 13.01.2022.
Протокольною ухвалою суду від 13.01.2021 оголошено перерву з розгляду справи по суті до 20.01.2022.
В судове засідання 20.01.2022 прибули представники обох сторін.
Від представника позивача надійшло клопотання б/н від 17.01.2022 про долучення доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи, яке суд розглянув та задовольнив.
В поданому клопотанні позивач також просив вирішити питання щодо витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи та стягнути з відповідача 83 333 грн 47 коп. витрат.
В судовому засіданні 20.01.2022 суд завершив встановлювати обставини справи, дослідив їх наявними доказами.
За результатами розгляду спору 20.01.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, надані учасниками заяви по суті, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд
Загальна кількість товару в заліковій вазі становить 2 500,000 тон +5% за вибором покупця (п.2.1 договору).
Згідно з п. 3.1 договору ціна товару становить 8351,12 грн без ПДВ за 1 тонну, крім того ПДВ 20% - 1670,22 грн., що еквівалентно 367,00 доларів США за 1 тонну, згідно курсу НБУ на момент укладення договору 27,3061 грн за дол США.
Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 18.08.2020 по 16.09.2020 у суворій відповідності до письмових дозволів експедитора покупця.
В п.4.3 договору сторонни погодили, що покупець забезпечує перевезення товару за свій рахунок з вказаного в п.1.1 місця до ТОВ Сателлит вул. Таганрозька, 76, м. Маріуполь, Донецька область за винятком випадків, коли договір перевезення за домовленістю сторін укладено постачальником.
Згідно з п. 6.1 договору оплата здійснюється у національній валюті України гривні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, вказаний у данному договорі, згідно рахунку постачальника по курсу НБУ на дату фіналізації рахунків у наступному порядку.
Відповідно до п.п. 6.1.1 договору, покупець перераховує суму оплати в розмірі 80 % від загальної вартості товару протягом 3-х банківських днів з дати фіналізації розрахунків та моменту отримання покупцем повного обсягу товару та отримання від постачальника товарно-транспортної накладної, копії видаткової накладної та коригування до видаткової накладної на весь обсяг постачання та рахунку постачальника, з подальшим обов`язковим переданням оригіналів вказаних документів протягом 2-х робочих днів.
Підпунктом 6.1.2 договору визначено, що інші 20% від загальної вартості товару сплачуються покупцем протягом 5-ти банківських днів з моменту реєстрації постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН згідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України на підставі отриманої квитанції про таку реєстрацію.
Відповідно до п.7.1 договору прийом товару за якістю і кількістю відбувається покупцем чий його представником і лабораторією покупця чи незалежною інспекцією, призначеною покупцем, після прибуття товару на адресу ТОВ Сателлит вул. Таганрозька, 76, м. Маріуполь. Якість і кількість товару є кінцевими згідно з результатами аналізу, що був проведений лабораторією і вагами покупця у зазначеному в цьомцу пункті місці.
Жодна із сторін не відповідає за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у разі настання таких подій як повінь, пожежа, землетрус чи інших стихійних лих, а також воєнних дій, заколотів, державних заборонних актів чи інших обставин, якщо ці обставини настали після підписання сторонами данного договору і не залежить від їх волі. Якщо яка-небудь із обставин перешкоджає виконанню однією із сторні своїх зобов`язань в період дії договору, то даний договір може бути подовжений на строк протягом якого діє така обставина (п.9.1 договору).
Відповідно до п.п.9.2, 9.3 договору сторона, для якої виконання зобов`язань згідно договору стало неможливим внаслідок настання обставин форс-мажору, повинна негайно, але не пізніше ніж через 10 днів після початку їх виникнення, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії і очікуваний час припинення цих обставин.
В п.п.13.1, 13.2 договору сторони погодили, що підписанням даного договору постачальник підтверджує і гарантує, що: на момент підписання цього договору він є сільськогосподарським підприємством і безпосереднім виробником товару, який постачається вперше, а також, постачальник має право на ведення господарської діяльності з оптової торгівлі, в тому числі, але не виключно, зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин відповідно до положень, встановлених його правовставнолюючими документами. На момент підписання цього договору відносно постачальника та/або посадових осіб постачальника відсутні відкриті кримінальні провадження та/або вироки суду, які набрали законної сили, щодо вчинення злочинів у сфері господарської діяльності (розділ VІІ Кримінального кодексу України).
Цим постачальник підтверджує, що він є безпосереднім сільськогосподарським виробником товару,що поставляється в перше, та є платником єдиного податку, гр.ІV в розумінні п.291.4 Податкового кодексу України, та є платником ПДВ (п.13.8 договору).
Матеріали справи свідчать про те, що зобов`язання за договором відповідачем як постачальником були виконані не повністю, зокрема на виконання умов вказаного договору в період з 03.09.2020 по 21.09.2020 відповідачем поставлено позивачу товар у загальному обсязі 1924,14 тонни, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних та підтверджується сторонами у справі (т.1, а.с.15-44).
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, сплативши відповідачу вартість отриманого товару у сумі 19282461,10 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами (а.с. 45-74).
Як вбачається з видаткової накладної №13 від 17.09.2020, розрахунку коригування до видаткової накладної №13 від 18.09.2020, видаткової накладної №14 від 18.09.2020, видаткової накладної №15 від 19.09.2020, розрахунку коригування до видаткової накладної №15 від 21.09.2020, розрахунку коригування до видаткової накладної №14 від 21.09.2020, поставка частини товару, зокрема в загальному обсязі 379,94 тон насіння соняшника, відбулася із порушенням встановленого п.4.1. договору строком після 16.09.2020 (т.1, а.с.39-44).
Крім того, кількість непоставленого товару за договором склала 575,86 т. насіння соняшника.
Позивач звернувся на адресу відповідача з претензією № 22102020.28/010 від 22.10.2020 року, в якій вимагав від відповідача у семиденний строк з моменту її отримання сплатити штраф в загальному розмірі 30% від вартості непоставленого товару (10% і 20% заявлений до стягнення на підставі п.8.2. договору). Також листом від 22.10.2020 за вих.№22102020.29/010 повідомив про відмову від виконання договору в односторонньому порядку та нарахування штрафних санкцій (т.1, а.с.75-79).
Зазначені обставини зокрема встановлювалися і під час розгляду судами справи №913/18/21 за позовом ТОВСАТЕЛЛИТ до ФГ Максагро про стягнення 1 154 177 грн. 77 коп. 20 % штрафу від вартості непоставленого товару, заявленого до стягнення на підставі другого речення п.8.2. договору, у зв`язку із допущеним простроченням в поставці , що перевищило 6 календарних днів та відмовою позивача в односторонньому порядку від виконання договору.
Зокрема, рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2021, яким позов було задоволено повністю, постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 було скасовано; ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (постановою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 17.08.2021 постанова суду апеляційної інстанції від 17.05.2021 у справі №913/18/21 залишена без змін, т.1, а.с.125-141).
Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача двох штрафів, заявлених до стягнення на підставі першого речення п.8.2. договору: 1) в розмірі 380 750 грн 79 коп. 10% від вартості несвоєчасно поставленного товару, після 16.09.2020; 2) в розмірі 577 088 грн 89 коп. 10% від вартості непоставленого товару, обрахованого за допущене прострочення у поставці.
Відповідач повністю заперечує правомірність заявлених до стягнення штрафних санкцій з урахуванням заперечень, викладених у відзиві та додаткових поясненнях, що наведені вище.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1, 2 ст.712 ЦК Україниза договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За змістом ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Зокрема, в п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі якщо поставка товару покупцеві була здійснена пізніше строків, вказаних в пп.4.1 п.4 договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого (непоставленого) товару. В разі, якщо прострочення поставки перевищує 6 календарних днів, покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, при цьому постачальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.
Матеріалами справи підтверджено, що частина кількості товару, зокрема в загальному обсязі 379,94 тон насіння соняшника, була поставлена позивачу із порушенням встановленого п.4.1. договору строком після 16.09.2020, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними в період з 17.09.2020 по 21.09.2020, а також не заперечується самим відповідачем (т.1, а.с.39-44).
Разом з цим, відповідач, заперечуючи правомірність стягнення вказаної штрафної санкції в розмірі 380 750 грн 79 коп. 10% від вартості несвоєчасно поставленного товару посилається на допущення просточення у поставках товару після 16.09.2020, яке було зумовлено неналежним виконанням саме позивачем своїх обов`язків, передбачених пп.1.1. та 4.3 договору, адже покупцем в порушення вказаних обов`язків не було своєчасно забезпечено перевезення товару.
Надаючи оцінку вказаним обставинам справи, суд враховує наступне.
Як вже зазначалося вище, згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (ч. 2 ст. 267 ГК України).
У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем (ч. 4 ст. 267 ГК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1, 2, 3 ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 4 статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Згідно з частиною 2 статті 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до частини 3 статті 220 ГК України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.
Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.
Умови договору поставки (п. п.1.1.,4.1, 4.3.), укладеного між сторонами від 18.08.2020 передбачали здійснення поставки товаруна умовах FCA (завантажено у транспортний засіб, Старобільській район (с.Курячівка); поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом у строк з 18.08.2020 по 16.09.2020 у суворій відповідності до письмових дозволів експедитора покупця; покупець забезпечує перевезення товару за свій рахунок з вказаного в п.1.1 місця до ТОВ Сателлит вул. Таганрозька, 76, м. Маріуполь, Донецька область.
Відповідно постачальник поставляє товар на умовах FCA Франко-Перевізник згідно з Правилами Інкотермс.
Згідно з умовами статті А.4 Інкотермс-2010 FCA (Франко-перевізник) продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою, зокрема, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.
Отже саме на позивача, як покупця, за погодженими сторонами умовами договору був покладений обов`язок щодо вчинення належних дій для забезпечення перевезення товару за свій рахунок.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про належне виконання позивачем вказаних зобов`язань доказів направлення та прибуття транспортних засобів ТОВ Сателлит до відповідача у визначений стронами строк поставки; доказів того, що такі транспортні засоби залишились не заватежені, відбувався їх простій у пункті відвантаження товару; доказів того, що відповідач відмовився від відвантаження товару в автомобілі, що прибули своєчасно за дорученням позивача; письмові дозволи експедитора покупця щодо погодження поставки відповідної партії товару у визначені строки згідно вимог п.4.1. договору; заявки на транспортно-експедиційне обслуговування, подані своєчасно експедиторній організації, позивачем також не представлені.
На підтвердження належного виконання позивачем вказаних зобов`язань за договором щодо своєчасного забезпечення поставки відповідних партій товару автотранспортом, позивачем надані копії договорів про надання послуг транспортно-експедиціного обслуговування, укладені із ТОВ «Агро-Транс» від 20.08.2020, з ТОВ «НЗ Транс Експедиція» від 21.08.2020, з ТОВ «СІВАГРОТРАНС» від 21.08.2020, з ТОВ «Зернотранс» від 21.08.2020, з ТОВ «Наві-Лоджістік» від 25.08.2020, з ПП «Фладко» від 25.08.2020, а також копію службової записки від 16.09.2020(т.2, а.с.53-80,52)
Вказані документи суд оцінює критично, з огляду на те, що вони не доводять належне виконання позивачем свого обов`язку згідно умов п. п.1.1.,4.1, 4.3 договору та не доводять допущення прострочення у поставках вказаних партій товару з вини відповідача.
За умовами п.1.4. договорів про надання послуг транспортно-експедиціного обслуговування, представлених позивачем, визначено, що клієнт на кожну партію вантажу подає експедитору заявку на транспортно-експедиційне обслуговування із зазначенням: дати, часу, місця завантаження та розвантаження; найменування вантажовідправника та вантажоотримувача; маршрут перевезення; адреса завантаження та розвантаження; відстань; контактні телефони; найменування, характер та параметри вантажу (вага брутто); ставка-нетто за перевезення (вартість фрахту та тариф); строки виконання.
Разом з цим, будь-яких заявок, які б оформлялися та надавалися експедитору з метою забезпечення позивачем прибуття автотранспорту за визначеною договором адресою для відвантаження партій товару у вказані строки, як і відповідних транспортних документів, що підтверджували б прибуття автотранспорту, допущення простою з вини відповідача, позивачем взагалі не надано.
Долучену копію службової записки датовану 16.09.2020 від імені торгівельного представника ТОВ «Сателлит» Д.М. Корнійко суд також оцінює критично та до уваги не приймає оскільки зазначений документ складений односторонньо невстановленою особою з невідомими посадовими функціями та компетенцією (т.2, а.с.52).
Натомість позивачем, на кого договором покладено обов`язок щодо забезпечення поставок, не надав будь-яких належних доказів щодо звернення до відповідача та інформування останнього про точну дату, час поставки - прибуття експедитора, автомобільного транспорту для відвантаження товару.
Крім того, суд зауважує про наступне.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 ЦК України).
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників визначають Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.
Відповідно до п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Підпунктом 15.1 п. 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні встановлено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі, за формою, що наведена в додатку 4.
Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини: а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу; г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін (підпункт 15.2 п. 15 Правил).
За приписами підпункту 15.4 п. 15 Правил жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.
При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони (підпункт 15.5 п. 15 Правил).
Аналіз наведених положень свідчить, що у разі наявності розбіжностей між перевізником і вантажовідправником щодо обставин, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності учасника перевезення, такі обставини мають бути оформлені актом у передбаченій Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні формі. Акт засвідчуються підписами вантажовідправника і водія. При відмові однієї із сторін від складання акта він складається за участю представника незацікавленої сторони.
Як вже зазначалося, наразі позивач не надав відповідних доказів на підтвердження того, що він належно та своєчасно виконав обов`язки за догвором забезпечив своєчасне прибуття автотранспорту за адресою відвантаження, а відповідач відмовився відвантажити йому партію товару - відповідні акти, що засвідчували б невиконання обов`язку саме постачальником, відмову від відвантаження товару у визначені строки, а також листи обліку роботи вантажного автотранспорту, позивачем не надано. Інших доказів щодо подачі автотранспорту відповідачу для завантаження товару у визначені договором строки в матеріалах справи також відсутні.
Відповідні висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №902/709/20, від 09.06.2021 у справі №915/1988/19, що наразі враховані судом.
З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про необгрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 380 750 грн 79 коп. 10% від вартості несвоєчасно поставленного товару, в задоволенні якої слід відмовити.
Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 577 088 грн 89 коп. 10% від вартості непоставленого товару, обрахованого за допущене прострочення у поставці на підставі першого речення п.8.2. договору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За змістом ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Отже, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила.
В господарському праві діє принцип вини зобов`язаної сторони, якщо не доведено протилежне. При цьому, за змістом ст.614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач, обґрунтовуючи безпідставність заявленої вимоги та відсутність підстав для стягнення з нього у цій справі штрафу в розмірі 10% від вартості непоставленого товару, обрахованого за допущене прострочення у поставці (зокрема який за умовами договору має право позивач застосовувати фактично з першого дня допущення прострочення за непоставку товару після 16.09.2020) на підставі першого речення п.8.2. договору, посилається, зокрема на обставини та висновки господарських судів, встановлені під час розгляду справи №913/18/21; на те, що повне виконання договірного зобов`язання з поставки товару у визначеному обсягу виявилось неможливим внаслідок настання форс мажору (обставини непереборної сили).
Зокрема, предметом розгляду у справі №913/18/21 була вимога ТОВ САТЕЛЛИТ до ФГ Максагро про стягнення 1 154 177 грн 77 коп. 20 % штрафу від вартості непоставленого товару, заявленого до стягнення на підставі другого речення п.8.2. договору, у зв`язку із допущеним простроченням в поставці, що перевищило вже 6 календарних днів та за умови відмови позивача в односторонньому порядку від виконання договору.
Рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2021, яким позов було задоволено повністю, постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 було скасовано; ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (постановою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 17.08.2021 постанова суду апеляційної інстанції від 17.05.2021 у справі №913/18/21 залишена без змін, т.1, а.с.125-141).

Матеріалами, наявними у цій справі підтверджується допущене прострочення та непоставка відповідачем позивачу частини соняшника врожаю 2020 року в обсязі 575,86 тон, що також було встановлено судами під час вирішення справи №913/18/21.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №913/18/21, судами було встановлено, що саме несприятливі погодні умови протягом 2020 року призвели до недостатньої кількості врожаю соняшнику; ці обставини не залежали від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором у повному обсязі; у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафу в розмірі 20% за прострочення та пепоставку товару, допущену понад 6 календарних днів за умови відмови позивача від виконання договору, і тому відмовили у задоволенні позову.

Вказані обставини підтверджується наданими підчас вирішення спору доказами: копією сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 25.03.2021 №3100-21-0320, яким засвідчено наявність форс-мажорної обставини, а саме виняткових погодних умов, внаслідок чого було унеможливлено виконання зобов`язань у повному обсязі за договором; згідно з наявними у справі статистичними формами-звітами про збирання врожаю та довідками від 27.01.2021 №8, від 22.02.2021 №14 врожайність насіння соняшника вказує на недобір врожаю загалом 5 850,86 ц.; весь агрономічний цикл вирощування соняшнику врожаю 2020 року супроводжувався складними погодними умовами, а саме стійкою посухою, яка істотним чином вплинула на якісні та кількісні показники зібраного врожаю, що також підтверджується довідками Луганського обласного центру гідрометеорології, які містять висновки про те, що погодні умови для формування врожаю соняшника в 2020 році були несприятливими; відсутність опадів на фоні спекотної погоди обумовлювала поширення та посилення повітряно грунтової посухи, інтенсивність якої, за розрахунками індексів посушливості, на кінець серпня досягла критерію надзвичайно посушливий; також у період цвітіння соняшника спостерігався тривалий період (16 днів) з температурами повітря вище +30 С, що могло спричинити неповне запилення насіння соняшника, а низька вологість повітря, суховійні явища та жорсткий дефіцити грунтової вологи у період наливу насіння могли призвести до критичного зменшення врожаю та знизити технічні характеристики насіння.

Вказані обставини є такими, що не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором у повному обсязі.

При цьому, постачальник вживав заходи для зменшення негативних наслідків та попереджав покупця про несприятливі погодні умови, пропонував внести зміни в договір поставки соняшнику щодо кількості поставленого товару.

Отже у справі №913/18/21 були встановлені обставини щодо відсутності вини та протиправної поведінки відповідача у неповному виконанні зобов`язань за договором щодо нездійснення поставки позивачу частини соняшника врожаю 2020 року в обсязі 575,86 тон.

Зазначені вище документи також надавалися відповідачем та досліджувалися судом під час розгляду цієї справи (т.1 а.с.142-146, т.2 а.с.6-47).

Разом з цим, суд зауважує про те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 набрала законної сили, постановою Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №913/18/21 залишена без змін.

У відповідності до положень ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Доводи позивача про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності; обставини непереборної сили не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, адже мали засвідчуватись в порядку встановленому договором; відповідач не сприяв зведенню до мінімуму можливих несприятливих наслідків обставин форс-мажору; необґрунтованість посилань відповідача на настання обставин форс-мажору, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору з огляду на те, що відповідач не дотримався встановленої договором процедури, письмово не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин протягом 10 днів після їх виникнення; наявність у позивача сумнівів щодо достовірності даних, зазначених в сертифікаті торгово-промислової палати, наразі судом відхиляються, адже відповідні обставини вже були встановлені судом під час розгляду справи №913/18/21.

Інші заперечення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують встановлених під час вирішення спору обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 577 088 грн 89 коп. - штрафу за нездійснення поставки товару.

За вказаних обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в позові витрати позивача на судовий збір у розмірі 14 367 грн 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 83 333 грн 47 коп. відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 80, 91, 123, 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сателлит до Фермерського господарства Максагро про стягнення 380 750 грн 79 коп. - штрафу за порушення строків поставки товару та 577 088 грн 89 коп. - штрафу за нездійснення поставки товару, відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору в сумі 14 367 грн 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 83 333 грн 47 коп. покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення підписано 01.02.2022.

Суддя Олена ДРАГНЄВІЧ