РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.01.2022Справа № 910/17500/21

Господарський суд міста Києва у складі судді І.О. Андреїшиної, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" (вул. Колективна, буд. 10, м. Полтава, 36023, ідентифікаційний код 37686922)

до Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ідентифікаційний код 21647131)

про стягнення 45 248,24 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 45 248,24 грн, з яких: 3% річних у розмірі 4 287,33 грн, інфляційних втрат у розмірі 28 588,41 грн та пені у розмірі 12 372,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.11.2021 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

15.11.2021 до суду від позивача засобами поштового зв`язку надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.12.2021 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

21.12.2021 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.11.2014 у м. Харкові на перехресті вул. Танкопія та пров. М.Жукова, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 , водій допустив зіткнення з транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого трапилось зіткнення та автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 у справі №641/12954/14-п водія транспортного засобу ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-21104, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників № АІ/4449327 Приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Україна».

12.01.2015 за замовленням ОСОБА_1 (водій транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 ) було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП.

12.01.2015 ОСОБА_1 подав до ПрАТ "СК "Україна" заяву про страхове відшкодування.

09.02.2016 між ОСОБА_1 та ФОП Шиян Д.С. було укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування на підставі якого ФОП Шиян Д.С. зайняв місце ОСОБА_1 в зобов`язаннях, що виникли із вищевказаного ДТП, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну ОСОБА_1, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ.

31.05.2016 між ФОП Шиян та ТОВ "Маркс.Капітал" було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу №5/31-05/2016 на підставі якого ТОВ "Маркс.Капітал" набуло право вимоги за договором страхування №АІ/4449327. На підставі вказаного договору відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за договором страхування №АІ/4449327 з ФОП Шиян на ТОВ "Маркс.Капітал".

Відповідно підпункту г. п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі за текстом - МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Позивач зазначає, що у МТСБУ виникли підстави для виконання зобов`язань за договором страхування №АІ/4449327 перед ТОВ "Маркс.Капітал"

В подальшому, ПрАТ "СК "Україна" порушуючи умови договору страхування №АІ/4449327 не здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ "Маркс.Капітал".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулись Господарського суду міста Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (ідентифікаційний код 30636550), оскільки останнє має кредиторську заборгованість і неспроможне її погасити.

Відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та доданих до неї документів, заявниками ставиться питання про відкриття справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" з підстав виникнення в останнього заборгованості відносно:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" в сумі 1024 660,00 грн, що підтверджується рішеннями Господарського суду міста Києва, а саме:

- № 910/23690/16 від 27.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 500,00 грн матеріальної шкоди та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23690/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816243 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23684/16 від 16.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 500,00 грн заборгованості та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 14.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23684/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53815978 від 25.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23683/16 від 17.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 500,00 грн матеріальної шкоди та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 06.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23683/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816172 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23686/16 від 13.03.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн заборгованості та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 28.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23686/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816121 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23685/16 від 20.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 000,00 грн відшкодування та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 07.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23685/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816058 від 25.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23682/16 від 27.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23682/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53816299 від 24.04.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/2676/17 від 03.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн грошових коштів та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 19.04.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/2676/17; постановою дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53971505 від 22.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23687/16 від 28.02.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 378,00 грн. судового збору; на виконання рішення 17.03.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23687/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 53971427 від 22.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3660/17 від 18.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн страхового відшкодування та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23660/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54089424 від 08.06.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/23688/16 від 20.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн шкоди та 1 378,00 грн судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/23688/16; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54089282 від 08.06.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5854/17 від 12.06.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 27.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5854/17; постановою дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54397183 від 31.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3667/17 від 18.05.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 08.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3667/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288163 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3663/17 від 17.05.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 568,00 грн судового збору; на виконання рішення 30.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3663/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288330 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/2936/17 від 25.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн страхового відшкодування та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 11.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/2936/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288617 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3665/17 від 12.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 04.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3665/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288536 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3666/17 від 20.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн матеріальної шкоди та 1600,00 грн судового збору; на виконання рішення 10.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3666/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54043087 від 30.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3668/17 від 16.05.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 500,00 грн страхового відшкодування та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 26.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3668/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288099 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3661/17 від 12.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 000,00 грн матеріальної шкоди та 1 568,00 грн судового збору; на виконання рішення 04.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3661/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54288252 від 14.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5855/17 від 23.05.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 49 500,00 грн грошових коштів та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 12.06.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5855/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54356038 від 24.07.2017 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/3664/17 від 12.04.2017, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 50 000,00 грн. страхового відшкодування та 1 600,00 грн судового збору; на виконання рішення 10.05.2017 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/3664/17; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 54043039 від 30.05.2017 з примусового виконання вказаного рішення.

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в сумі 208 239, 85 грн, що підтверджується рішеннями Господарського суду міста Києва, а саме:

- № 910/5157/15-г від 14.05.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 29 923, 30 грн страхового відшкодування та 1 827, 00 грн судового збору; на виконання рішення 05.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5157/15-г; постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 52420772 від 03.10.2016 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/24513/15 від 07.10.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 3 559,58 грн шкоди та 1 218,00 грн судового збору; на виконання рішення 23.10.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/24513/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49638813 від 14.12.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/10855/15 від 02.06.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 8 441,02 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн. судового збору; на виконання рішення 29.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/10855/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49890424 від 21.01.2016 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/13802/15 від 27.07.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 19 843,56 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 11.08.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/13802/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48574658 від 28.08.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/5155/15-г від 20.04.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 9 876,89 грн шкоди та 1 826,00 грн судового збору; на виконання рішення 08.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/5155/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47881279 від 16.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/4157/15-г від 21.04.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7 940,45 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 05.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/4157/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47923233 від 19.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/42/15-г від 02.03.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7 976,64 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 17.03.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/42/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48054306 від 07.07.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/12343/15 від 10.06.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 34 360,12 грн. страхового відшкодування та 1 827,00 грн. судового збору; на виконання рішення 26.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/12343/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48544688 від 14.08.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/44/15-г від 16.04.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 6 773,50 грн моральної шкоди та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 28.04.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/44/15-г; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 47726817 від 03.06.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/18390/15 від 29.09.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 6 368,35 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 08.05.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/18390/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49519301 від 01.12.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/9455/15 від 18.05.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 42 173, 69 грн боргу та 1 827,00 грн судового збору; на виконання рішення 05.06.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/9455/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 48078085 від 09.07.2015 з примусового виконання вказаного рішення;

- № 910/19214/15 від 22.09.2015, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7959, 41 грн основного боргу та 1827,00 грн судового збору; на виконання рішення 09.10.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ 910/19214/15; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49269220 від 06.11.2015 з примусового виконання вказаного рішення. А також рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.04.2015 у справі № 759/18357/14-ц яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 1 485,74 грн. відшкодування страхових витрат та 243,60 грн. судових витрат; на виконання рішення 06.11.2015 Господарським судом міста Києва видано виконавчий лист 759/18357/14-ц; постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 49446122 від 23.11.2015 з примусового виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було подано заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 14 268 524,30 грн. Заявлені кредитором вимоги складаються із заборгованості по відшкодуванню шкоди у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою попереднього засідання від 15.06.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на загальну суму 22 101 683 грн 87 коп., в тому числі, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

Судом встановлено, що 21.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн у справі №910/842/18, в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору №АІ/38751827.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі № 910/842/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" з урахуванням уточнення на суму 4 941 518,06 грн задоволено. Визнано кредиторські вимоги: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на суму 3524,00 грн - першої черги, на суму 4 937 944,06 - шостої черги.

Отже, саме вказаною ухвалою в межах справи про банкрутство № 910/842/18 суд визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", які є предметом цього спору. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

10.09.2019 ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до МТСБУ з заявою про виплату боргу.

02.10.2019 МТСБУ повідомило ТОВ "Маркс.Капітал" про те, що прийнято рішення про виплату відшкодування у зобов`язанні за договором страхування № АІ/4449327 в розмірі 49 490,00 грн.

01.10.2019 МТСБУ було частково виконано зобов`язання за договором страхування № АІ/4449327, зокрема, здійснено оплату в розмірі 49 490,00 грн. Інша частина зобов`язань щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат була залишена відповідачем без задоволення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення решти нарахувань 3% річних, пені та інфляційних втрат, які заявлені позивачем у згаданому позові, відповідач зазначає, що він виконав зобов`язання ліквідованого банкрута з відшкодування шкоди на підстав підп. г) п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не порушував жодного грошового зобов`язання перед позивачем. Так, за доводами відповідача, сплата 3 % річних та інфляційних втрат, що є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання, не є обов`язком відповідача, оскільки відповідальність має індивідуальний характер та не може бути застосована до іншої особи. Крім того, за твердженнями відповідача, пеня, інфляційні та 3% річних є погашеними. Також відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позовної давності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

При цьому, Моторне (транспортне) страхове бюро України не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Правильність цієї позиції узгоджується із фактом визнання у справі про банкрутство кредиторських вимог позивача до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" як на суму страхового відшкодування, так і на спірні у цій справі суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, а також узгоджується з умовами в пункті 1.2 договору - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.

Враховуючи наведене, для вирішення спору про покладення на Моторне (транспортне) страхове бюро України (відповідно до пункту 20.3 статті 20 та підпункту "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону) обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих в силу Закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущене страховиком, обставини прострочення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету доказування та не підлягають оцінці. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду 20.07.2020 по справі №910/14293/19.

З огляду на встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Проте, як вказувалось вище, у відзиві на позовну заяву відповідач заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Як визначено ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Статтею 263 Цивільного кодексу України наведені підстави зупинення перебігу позовної давності, зокрема в ч. 1. вказаної статті зазначено, що перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 264 Цивільного кодексу позовна давність переривається, зокрема, у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача кредиторських вимог за договором № АІ/4449327, внаслідок ліквідації боржника - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на підставі норм п. 20.3 ст. 20 та ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме: 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України мають похідну природу від основного грошового зобов`язання, тому до них застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Аналіз положень пунктів 2 і 3 частини першої статті 20 та пункту 41.1 статті 41 Закону свідчить про те, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

З урахуванням положень підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені, у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Відтак право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 ліквідовано Компанію у зв`язку з неможливістю останньої виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення Товариства з даним позовом.

Тобто, початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019, а тому Товариством подано даний позов до МТСБУ в межах строку позовної давності.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Марк.Капітал" звернулось з даним позовом у межах загального строку позовної давності, а тому заява відповідача про її застосування щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

В той же час, згідно положень ст. 529 Цивільного кодексу України, сплата пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є різновидом неустойки, тому до цієї вимоги застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

Спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік щодо вимоги про стягнення пені, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, сплив та про її застосування заявлено відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, початком перебігу строку позовної давності є 17.07.2019, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише у 29.10.2021. Таким чином, з огляду на те, що відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, а позивачем не наведено будь-яких поважних причин пропущення вказаного строку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 12 372,50 грн - пені.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 45 248,24 грн підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення 3% річних в розмірі 4 287,33 грн та інфляційних втрат на суму 28 588,41 грн.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу відхилені судом та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

У позовній заяві позивач просить суд покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер на надання правової допомоги серії ВІ №1033616, договір про надання професійної правничої допомоги №11/2020 від 26.10.2020, додаткову угоду № 1 до цього договору від 26.10.2020, акт надання послуг від 18.10.2021 на суму 5000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) до вказаного акту.

Дослідивши надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат.

Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України від відповідача не надходило.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн підтверджені документально та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у відповідності до ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» задоволено частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ідентифікаційний код 21647131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" (вул. Колективна, буд. 10, м. Полтава, 36023, ідентифікаційний код 37686922) 3% річних у розмірі 4 287 (чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 28 588 (двадцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн 41 коп., 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) грн 30 коп. витрат на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн 25 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.01.2022

Суддя І.О. Андреїшина