СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Харків Справа № 922/3433/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В. , суддя Плахов О.В.

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни (вх. №3566 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Жиляєвим Є.М., час проголошення рішення - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 03.11.2021, у справі №922/3433/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта Опт-4", м. Харків,

до фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни, м. Харків,

про стягнення 145 229, 26грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Орбіта Опт-4" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати за період з березня по листопад 2019 року в розмірі 145 229, 26грн.

В обґрунтування позову вказує про неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за договором оренди майна №011327 від 27.12.2018 в частині здійснення орендарем своєчасної та повної оплати орендних платежів у встановлені договором строки.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 у справі №922/3433/21 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта Опт-4" 145 229, 26грн заборгованості з орендної плати за договором оренди майна №011327 від 27.12.2018 за період з березня по листопад 2019 року та 2 270, 00грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати орендної плати за користування об`єктом оренди за Договором оренди №011327 від 27.12.2018, а відповідачем, в свою чергу, зазначені обставини в ході судового розгляду не спростовано, відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня по листопад 2019 року за договором оренди майна №011327 від 27.12.2018 у загальному розмірі 145 229, 26 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 03.11.2021, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач доводив своє право на розпорядження майном договором оренди майна від 01.10.2018, укладеного з ТОВ "Харківська роздрібна компанія", однак, як вказує апелянт, суд не з`ясував наявність права на майно у ТОВ "Харківська роздрібна компанія".

Апелянт вважає, що у позивача відсутнє будь-яке речове право на об`єкт оренди, останній не набув його у встановленому законом порядку.

Апелянт також зазначає, що спірний павільйон не є тимчасовою спорудою, право власності на нього має бути зареєстровано у встановленому законом порядку.

На підтвердження своїх доводів апелянт просить долучити до матеріалів справи додаткові докази: інформаційну довідку №260398156 від 08.06.2021, інформаційну довідку №280872054 від 23.10.2021, лист від КП "Сучасне місто" №8396/01-09 від 21.11.2019.

Крім того, апелянтом до апеляційної скарги додано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія".

Клопотання обґрунтовано апелянтом тим, що позивач зазначив, що спірний павільйон був переданий позивачу в оренду ТОВ "Харківська роздрібна компанія" за договором оренди від 01.10.2018.

Однак, як вказує апелянт, у ТОВ "Харківська роздрібна компанія" та у ТОВ «Орбіта ОПТ-4» відсутнє будь-яке право володіння, користування чи розпорядження спірним майном, що підтверджується Інформаційними довідками №260398156 від 08.06.2021 та №280872054 від 23.10.2021.

На думку апелянта, суд повинен був перевірити наявність права користування у ТОВ «Орбіта ОПТ-4» спірним майном та чи було воно порушено.

Апелянт вважає, що оскільки спір стосується майна, яке було передано в оренду ТОВ «Орбіта ОПТ-4» від ТОВ "Харківська роздрібна компанія", то судове рішення у справі безпосередньо впливає на права та обов`язки ТОВ "Харківська роздрібна компанія".

Як вказує апелянт, 13.09.2021 нею отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, однак, вона не отримала позов з додатками, а тому не мала можливості надати відзив, зустрічну позовну заяву, клопотання про залучення третьої особи та докази в обґрунтування своїх заперечень в строк, встановлений судом.

Апелянт зазначає, що 22.10.2021 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, але не встиг подати відзив та зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним, хоча, на думку апелянта, 15-денний строк закінчувався лише 08.11.2021.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни на рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 у справі №922/3433/21 та постановлено здійснити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено позивачу строк до 23.12.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 23.12.2021 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам на їх адреси, зазначені в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вручені, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

22.12.2021 від позивача надійшло заперечення на клопотання про залучення третьої особи (вх.№15013), зазначає, що відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі, у встановлений судом строк не скористався правом подання відзиву на позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи. Крім того, як зазначає позивач, 22.10.2021 відповідач ознайомився з матеріалами справи , проте і до 03.11.2021 не подав клопотання про залучення третьої особи.

На думку позивача, рішення у справі, як і сам спір, не стосується майна; договір оренди, укладений між ТОВ «Орбіта ОПТ-4» та ФОП Волощенко О.А. не оскаржувався та не був предметом судового розгляду. А стягнення чи не стягнення (в разі задоволення апеляційної скарги) заборгованості з відповідача жодним чином не впливає на права та обов`язки ТОВ "Харківська роздрібна компанія".

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Також 22.12.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№15014), зазначає, що договір оренди майна №011327 від 27.12.2018, укладений між ТОВ «Орбіта ОПТ-4» та ФОП Волощенко О.А., як і договір оренди майна б/н від 01.10.2018, укладений між ТОВ «Орбіта ОПТ-4» та ТОВ "Харківська роздрібна компанія" є чинними, в судовому порядку не оскаржуються та судом недійсними не визнані.

Позивач зазначає, що укладаючи договір оренди відповідач була обізнана та погодилась із тим, що об`єкт оренди павільйон загальною площею 55, 35кв.м на Торговому центрі «Барабашово» не є власністю ТОВ «Орбіта ОПТ-4».

Крім того, позивач вказує, що із доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що вони були наявні у відповідача як на момент ухвалення рішення 03.11.2021, так і на момент подачі позову, а, отже, складнощів для їх подання у встановлений строк у відповідача не було. Однак, відповідач не скористалась правом подання суду першої інстанції як відзиву на позовну заяву, так і доказів в обґрунтування своїх доводів.

Відтак, позивач вважає, що долучені до апеляційної скарги додаткові докази не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення місцевого господарського суду від 03.11.2021 залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 80 цього Кодексу, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з положеннями статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2021 встановлено відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позов; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

13.09.2021 відповідачу вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Однак, згідно матеріалів справи, відповідач не скористалась своїм правом подання відзиву на позовну заяву разом з доказами в обґрунтування своїх доводів і заперечень (за їх наявності) у встановлений судом строк.

Відповідач не зверталась до суду із заявою про продовження строку подання відзиву, у разі неможливості подання відзиву у встановлений судом строк, або щодо неможливості подання певних доказів разом з відзивом на позовну заяву.

22.10.2021 представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи. Але і після ознайомлення представником з матеріалами справи відповідач до ухвалення рішення у справі не звернулась до суду з відзивом на позовну заяву з доказами в обґрунтування своїх доводів, клопотанням про залучення третьої особи, якщо відповідач вважала, що судове рішення може вплинути на права, обов`язки та інтереси ТОВ «Харківська роздрібна компанія».

Апелянт не надала суду доказів неможливості з причин, що об`єктивно не залежали від неї, подання інформаційної довідки №260398156 від 08.06.2021, інформаційної довідки №280872054 від 23.10.2021, листа від КП "Сучасне місто" №8396/01-09 від 21.11.2019 суду першої інстанції, хоча дані документи датовані до ухвалення рішення у справі.

Додані до апеляційної скарги додаткові докази не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Поряд з цим, як вбачається із доданих до позовної заяви документів, до позовної заяви позивачем додані належні докази (поштова квитанція, поштова накладна та опис вкладення до цінного листа) надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не приймає надані відповідачем додаткові докази і здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами.

Щодо клопотання апелянта про залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Харківська роздрібна компанія», яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

По-перше, як зазначено вище, відповідач не зверталась до суду першої інстанції з даним клопотанням, і доводи відповідача щодо участі у справі ТОВ «Харківська роздрібна компанія» не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Доводи апелянта, що вона не встигла звернутись з даним клопотанням до суду першої інстанції судова колегія відхиляє, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи судом, і, належним чином користуючись своїми процесуальними правами, з 13.09.2021 в порядку частини 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України могла реалізувати своє право на звернення до суду з клопотаннями, заявами тощо (доказів іншого апелянт суду не надала), про що була попереджена ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 08.09.2021, а невчинення жодних процесуальних дій під час розгляду справи судом першої інстанцією є власною правовою позицією відповідача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

І по-друге, згідно зі статтею 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У клопотанні про залучення третьої особи апелянт не обґрунтовує, яким чином судове рішення у даній справі про стягнення заборгованості за договором оренди, укладеного між сторонами у справі, з відповідача на користь позивача може вплинути на права або обов`язки ТОВ «Харківська роздрібна компанія».

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета, ТОВ «Харківська роздрібна компанія».

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до договору оренди майна №б/н від 01.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" передало в оренду майно торгівельного центру «Барабашово», у тому числі і павільйон (код об`єкту оренди: В-003-21-0069) позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Орбіта ОПТ-4".

Перелік майна, який надано в оренду позивачу, є додатком до договору оренди майна №б/н від 01.10.2018.

Відповідно до пункту 1.5 вищевказаного договору оренди майна №б/н від 01.10.2018, обчислення строку цього Договору починається з 01.01.2019, але не раніше дня передання майна стороні-2 (позивачу) за актом приймання-передачі, та закінчується 31.12.2021.

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська роздрібна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта ОПТ-4" (позивачем) складено та підписано акт прийому-передачі до договору оренди майна №б/н від 01.10.2018.

Згідно з пунктом 5.2.1 Договору оренди майна №б/н від 01.10.2018 сторона-2 (позивач) має право передавати у користування третім особам, в тому числі на правах оренди, майно без отримання окремої згоди сторони-1 (ТОВ "Харківська роздрібна компанія").

27.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта ОПТ-4" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Волощенко Ольгою Анатоліївною (орендар, відповідач) був укладений Договір оренди №011327 (надалі - Договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого, орендодавець зобов`язується надати орендарю за плату у тимчасове користування майно (об`єкт оренди: павільйон загальною площею 55, 35кв.м на Торговому центрі «Барабашово» (код об`єкту оренди: В-003-21-0069). а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі у відповідності з умовами цього Договору.

Об`єкт оренди надається з метою його використання для здійснення підприємницької діяльності (пункт 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 1.3. Договору, об`єкт оренди надається орендарю за актом приймання-передачі в момент набрання чинності цього Договору у технічно справному стані, придатним для експлуатації.

Відповідно до пункту 2.5. Договору, нарахування орендної плати та інших платежів за Договором оренди починається з дня підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до умов зазначеного Договору оренди, відповідач мала щомісячно сплачувати позивачу орендну плату у розмірі, визначеному пунктами 2.1. та 2.2. Договору оренди; також наступні види платежів, які пов`язані з використанням об`єкту оренди, зазначені у Договорі оренди як «інші платежі», а саме: маркетингові витрати у розмірі 91, 00грн (пункт 2.3.1. Договору оренди).

Згідно з пунктом 2.6. Договору оренди, орендар сплачує орендну плату та інші платежі щомісячно авансовим платежем за наступний місяць до 15 числа кожного місяця.

Згідно з умовами пункту 2.1. Договору оренди, базова орендна плата становить 16 166, 00грн на місяць.

Строк дії оренди сторонами визначено у пункті 1.6. Договору, а саме, строк оренди з 01.02.2019 по 31.12.2019 включно.

З наявної у матеріалах справи копії акту приймання-передачі від 01.02.2019, який підписано сторонами, вбачається, що орендодавець передав, а орендар прийняв у користування майно, зазначене в пункті 1.1. Договору оренди №011327 від 27.12.2018.

18.11.2019 відповідачеві - ФОП Волощенко О.А. відповідно до пункту 7.2 Договору оренди позивачем направлено повідомлення про відмову від Договору оренди, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору оренди, а саме систематичного порушення пункту 3.2.2 Договору оренди, яким передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, в розмірі, порядку та строку, передбачені вказаним Договором оренди.

На підставі вищевказаного, 28 листопада 2019 року позивачем в односторонньому порядку розірвано Договір оренди.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що відповідачем не виконано умови пункту 6.5 Договору оренди щодо повернення об`єкту оренди та щодо сплати передбачених Договором орендних платежів, та сплачено відповідачем лише за лютий місяць 2019 року.

Враховуючи вищенаведене, позивачем у позові зазначено про те, що станом на час звернення з цим позовом до суду, відповідач, у порушення своїх зобов`язань за Договором, не сплатив позивачу орендну плату та інші платежі за Договором оренди майна № 011327 від 27.12.2018 за період: березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад (28 днів) 2019 року, внаслідок чого, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 145 229, 26грн.

Між тим, відповідачем не надано до матеріалів справи жодних доказів належного виконання умов Договору оренди № 011327 від 27.12.2018.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Укладений сторонами у справі договір оренди №011327 за своєю правовою природою є договором найму.

Як визначено статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно матеріалів справи, об`єкт оренди за договором оренди майна №011327 від 27.12.2018 було передано в строкове платне користування відповідачу, що підтверджується підписаним позивачем та відповідачем актом приймання-передачі від 01.02.2019.

Відповідно до пункту 2.5. Договору, нарахування орендної плати та інших платежів за Договором оренди починається з дня підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідач мала щомісячно сплачувати позивачу орендну плату у розмірі, визначеному пунктами 2.1. та 2.2. Договору оренди, а також маркетингові витрати у розмірі 91, 00грн (пункт 2.3.1. Договору оренди).

У пункті 2.1. Договору оренди визначено, що базова орендна плата становить 16 166, 00грн на місяць.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за користування орендованим майном складає 145 229, 26грн, і жодних доказів в спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, докази надаються сторонами у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Очевидно, що саме відповідач як орендар мала довести суду відсутність у неї заборгованості за Договором оренди.

Однак, і в апеляційній скарзі відповідач не заперечує наявність у неї заборгованості перед позивачем за Договором оренди, як і не заперечує заявлений позивачем розмір заборгованості.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції мав встановити наявність у ТОВ «Харківська роздрібна компанія» права на майно, оскільки, по-перше, жодна із сторін не висловила у суді першої інстанції своїх сумнівів щодо законності передачі відповідачу в оренду майно, у тому числі, і відповідач не надала суду відповідних заперечень.

Відповідно до положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не збирає докази з власної ініціативи; докази подаються учасниками справи.

І по-друге, матеріали справи не містять доказів, що договір оренди майна №011327 від 27.12.2018, укладений між ТОВ «Орбіта ОПТ-4» та ФОП Волощенко О.А., як і договір оренди майна б/н від 01.10.2018, укладений між ТОВ «Орбіта ОПТ-4» та ТОВ "Харківська роздрібна компанія" є не чинними, оскаржуються в судовому порядку та/або визнані судом недійсними.

Стаття 204 Цивільного кодексу України встановлює принцип презумції правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладаючи договір оренди, відповідач була обізнана, що об`єкт оренди павільйон загальною площею 55, 35кв.м на Торговому центрі «Барабашово» не є власністю ТОВ «Орбіта ОПТ-4».

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №908/1809/17, відповідно до якої, у випадку встановлення судом відсутності у позивача правових підстав для укладення договори оренди, такий правочин має бути визнаний недійсним, оскільки у даному випадку відповідач не надала суду першої інстанції жодних доказів відсутності у позивача правових підстав для укладення договору оренди №011327 від 27.12.2018.

Безпідставними є доводи апелянта, що суд мав застосувати положення статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, оскільки даний спір не є спором про право власності.

У даному випадку судом першої вірно надано правову кваліфікацію спірним правовідносинам, застосувавши положення статей 759-760 Цивільного кодексу України щодо оренди майна.

Доводи апелянта, що судом не встановлено, чи є орендоване майно нерухомим, чи тимчасовою спорудою, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки як зазначено вище, за договором оренди майна №011327 від 27.12.2018 відповідачу в оренду був переданий об`єкт оренди - майно, і відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати орендну плату за користування павільйоном.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, що якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 Цивільного кодексу України).

І чи є майно предмет договору оренди майна №011327 від 27.12.2018 рухомим чи нерухомим, у спірних правовідносинах не має правового значення для кваліфікації позовних вимог про стягнення заборгованості за користування орендованим майном; тим паче за відсутності жодних заперечень проти позову з боку відповідача в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 у справі № 922/3433/21 без змін.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Волощенко Ольги Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 03.11.2021 у справі № 922/3433/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складений 03.02.2022

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов