ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.01.2022 Справа №905/2127/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

у справі за позовом №366 від 05.11.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой», м.Сєвєродонецьк Луганської області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 94140,92 грн., -

Без виклику сторін

І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №366 від 05.11.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» про стягнення 94140,92 грн., у тому числі: пеня у сумі 48816,15 грн. на підставі підпункту 7.3.3 договору постачання №05/10/2020 від 05.10.2020, 3% річних у сумі 10146,34 грн., інфляційні нарахування у сумі 35178,43 грн. на підставі підпунктів 7.3.1, 7.3.2 договору постачання №05/10/2020 від 05.10.2020 та ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним на виконання договору постачання №05/10/2020 від 05.10.2020 та додаткової угоди до нього №4 від 18.02.2021 поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» товар за видатковими накладними №1 від 05.01.2021 та №76 від 19.02.2021 на загальну суму 1229381,61 грн. Зобов`язання відповідача щодо оплати поставленого товару виконано у повному обсязі, проте з порушенням встановлених строків оплати, внаслідок чого позивачем нараховано пеню, 3% та інфляційні втрати.

На підтвердження викладених обставин позивач надав розрахунки заборгованості по договору постачання №05/10/2020 та сум, заявлених до стягнення, у копіях: договір постачання №05-10-2020 від 05.10.2020; додаток №4 від 18.02.2021 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020; видаткові накладні №1 від 05.01.2021, №76 від 19.02.2021; платіжні доручення №134 від 30.03.2021, №146 від 26.04.2021, №152 від 05.05.2021, №179 від 02.06.2021, №191 від 15.06.2021, №204 від 18.06.2021, №210 від 05.07.2021, №228 від 30.07.2021, №240 від 09.08.2021, №253 від 30.08.2021, №268 від 06.09.2021, №2 від 07.09.2021, №271 від 08.09.2021; лист Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» б/н б/д; опис вкладення до цінного листа; фіскальний чек від 16.09.2021; лист Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» №348 від 12.10.2021 з описом вкладення до цінного листа №93402, з відбитком календарного штемпеля 12.10.2021, фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 12.10.2021 та накладною №967 від 12.10.2021.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.549, 610, 611, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, ст.ст.230-232 Господарського кодексу України.

10.12.2021 до господарського суду надійшли пояснення представника позивача б/н б/д, за змістом яких зазначено, що сторонами погоджено поставку на загальну суму 1229381,61грн. у додаткових угодах №3 від 04.01.2021 та №4 від 18.02.2021; вказано, що умови оплати вартості поставленого товару визначено у додатках до договору; щодо посилання відповідача у призначені платежу в представлених суду платіжних дорученнях, у якості підтвердження оплат за спірними господарськими операціями, лише на рахунок №1 від 05.01.2021 стверджує, що це технічна помилка при оформленні платіжних доручень з боку відповідача.

До пояснень додано у копіях: додаток №3 від 04.01.2021 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020; рахунки на оплату №1 від 05.01.2021, №78 від 19.02.2021; товарно-транспортні накладні №Р1 від 11.01.2021, №Р2 від 11.01.2021, №Р3 від 12.01.2021, №Р76 від 19.02.2021, №Р77 від 19.02.2021, №Р78 від 20.02.2021.

17.12.2021 від представника відповідача на офіційну електронну поштову скриньку суду надійшло клопотання б/н від 17.12.2021 про продовження строку надання відзиву та доказів стороною відповідача.

30.12.2021 від позивача судом отримано додаткове пояснення б/н б/д, за змістом якого повідомлено, що вказання у додаткових угодах строку відвантаження «січень/лютий 2021 року, на підставі узгодженого сторонами графіка при умові виконання покупцем обов`язків щодо платежу» зумовлено постачанням товару у змішаному сполученні спочатку залізничним (Укрзалізниця) та потім автомобільним транспортом постачальника. Оскільки поставка товару залізничним транспортом здійснюється за відповідним графіком, який не узгоджується з клієнтами, крім того можливі ускладнення поставки під час поставки товару залізною дорогою, з метою недопущення порушення умов договору встановлено сторонами договору невизначені строки відвантаження товару (січень, лютий 2021 року); щодо графіку зазначено, що він не укладався взагалі, тому сторони у розрахунках керувались п.1.4 додаткової угоди №4 договору постачання №05-10-2020.

17.01.2022 від представника відповідача до суду надійшов відзив б/н від 12.01.2022 на позовну заяву, з урахуванням пояснень позивача, наданих на виконання ухвали суду від 29.11.2021 (надіслано поштою 13.01.2022, згідно інформації, що містить поштовий конверт, у якому надійшов документ), просить суд врахувати під час винесення рішення той факт, що позивачем не правильно проведено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та необґрунтовано застосовано до відповідача пеню, передбачену договором, який на момент виникнення спірних правовідносин не діяв та спірних поставок не стосувався; зазначено, що відповідач не підписував жодних додаткових угод до договору від 05.10.2020 та не продовжував терміну дії цього договору; вказано про відсутність між сторонами будь-яких договорів від 01.10.2020; зауважено, що з 12.02.2021 керівником підприємства відповідача призначено Уварова Максима Сергійовича, відтак додаток №4 від 18.02.2021 підписано попереднім керівником, а також, представником відповідача зазначено про візуальну схожість підпису на видатковій накладній №76 від 19.02.2021 на підпис попереднього керівника, який станом на 12.02.2021 втратив свої повноваження. Отже, вказано, що наданий суду додаток №4 від 18.02.2021 підписано не уповноваженою на те особою, відповідачем не погоджено; надані до суду додатки №3 від 04.01.2021 та №4 від 18.02.2021 стосуються договору від 01.10.2020 №05/10/2020, однак такий договір укладено не було, жодні його умови сторонами не погоджувались; підписувати товарно-транспортні накладні від 19-20.02.2021 від імені відповідача Балванович М.М. не мав, жодної посади у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» не займає, про означені товарно-транспортні накладні відповідач дізнався під час розгляду справи та наразі встановлює підстави доступу до печатки товариства не уповноваженими особами; заперечує твердження позивача, що посилання у платіжних дорученнях на рахунок №1 від 05.01.2021 є технічною помилкою, свідчить, що це єдиний рахунок, який наявний у розпорядженні відповідача за узгодженою поставкою за додатком №3 від 04.01.2021; приведено контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат виходячи з строків оплат визначених додатком №3 від 04.01.2021, при цьому з урахуванням основної суми заборгованості за період починаючи з 19.01.2021, у тому числі за поставкою, відображеною як неузгоджена за додатком №4.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

ІІ. Процесуальній дії суду:

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2127/21 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву №366 від 05.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2127/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; позивачу визначено надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 29.12.2021, одночасно надати докази її направлення учасникам справи; надати: належним чином засвідчені документи у підтвердження погодження сторонами поставки товару у межах договору на суму більшу ніж обумовлено додатком №4 від 18.02.2021 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020; з огляду на приписи п.2.1 означеного договору, надати пояснення, якими саме умовами договору (у тому числі додатків до нього) врегульовано умови оплати товару за видатковими накладними №1 від 05.01.2021 та №76 від 19.02.2021; належним чином засвідчені копії рахунків №1 від 05.01.2021, №78 від 19.02.2021 та пояснення посилання у призначені платежу в представлених суду платіжних дорученнях, у якості підтвердження оплат за спірними господарськими операціями, лише на рахунок №1 від 05.01.2021; належним чином засвідчені документи у підтвердження здійснення поставки остаточної партії товару, беручи до уваги приписи п.1.3 додатку №4 від 18.02.2021 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020; пояснити п.1.5 додатку №4 від 18.02.2021 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020, а саме, що мається на увазі під визначенням «строк відвантаження: лютий 2021 року» та «на підставі узгодженого сторонами графіка при умові виконання покупцем обов`язків щодо платежу», у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, роз`яснено позивачу, що не виконання означеного, буде мати наслідком вчинення процесуальної дії на підставі п.8 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України; відповідачу визначено надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 17.12.2021, але не пізніше 15 днів з вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснино, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.12.2021 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» б/н від 17.12.2021 про продовження строку надання відзиву та доказів стороною відповідача; зобов`язано позивача негайно з моменту отримання даної ухвали направити на адресу відповідача пояснення б/н б/д, надані на виконання вимог п.3 ухвали Господарського суду Донецької області від 29.11.2021; докази виконання надати суду; продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та встановити протягом десяти днів, з дня отримання пояснень б/н б/д позивача, наданих ним на виконання вимог п.3 ухвали Господарського суду Донецької області від 29.11.2021; продовжено строк позивачу на подання відповіді на відзив до 20.01.2022, одночасно надати докази її направлення учасникам справи.

Документи долучено до матеріалів справи.

Надані представниками сторін заяви по суті справи та документи судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.

Так, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:

05.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» (покупець) укладено договір постачання №05-10-2020, відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язаний в порядки та в строки, встановлені договором, передати хімічну продукцю, надалі «товар» у власність покупцю, в узгодженому асортименті, кількості та відповідної якості, та відповідно до узгодженої ціни зазначеної у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною, а останній прийняти товар та сплатити за товар відповідно до вимог, передбачених чинним договором.

Пунктом 10.1 договору визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині невиконаних зобов`язань до повного їх виконання.

Означений договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

04.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» підписано додаток №3 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020, відповідно до п.1 якого, постачальник продає, а покупець приймає та здійснює оплату згідно з умовами даного додатку товар в асортименті, кількості та за цінами визначеними п.п.1.1 додатку.

У підпункті 1.1 додатку, сторонами встановлено найменування товару: фракція важка бензольних вуглеводнів ТУ У 20.1-3:2017 код УКТЗЕД: у кількості +/- 10%: 30,936 т. (наведена вага) на суму 600191,81 грн. з ПДВ (ціна за одиницю: 19401,08 грн. з ПДВ).

Загальна вартість партії товару та даного додатку: 600191,81 грн. +/- 10% у тому числі ПДВ 20% - 100031,97 грн.

Підпункт 1.2 визначає якісні характеристики товару.

Підпунктом 1.3 додатку сторонами передбачено, що поставка здійснюється на умовах СРТ м.Слов`янськ, Донецької області (Інкотермс 2010), поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника, назва вантажоодержувача: ТОВ «Грін Трейд Оіл», , поштова адреса: 84116, м.Слов`янськ, Донецької області, пров.Ярослава Мудрого, буд.8.

Строки оплати: покупець здійснює 33% оплату протягом семи календарних днів з дати поставки партії товару на склад покупця м.Слов`янськ, Донецької області та 77% оплату протягом 66 календарних днів з дати поставки остаточної партії товару (п.п.1.4 додатку).

Строк відвантаження: січень 2021 року, на підставі узгодженого сторонами графіка при умові виконання покупцем обов`язків щодо платежів.

Означений документ підписано сторонами, з боку постачальника (позивача) директором Булєковим М.В., з боку покупця (відповідача) директором Балвановичем М.М. та скріплено печатками підприємств без зауважень.

18.02.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» в особі директора Булєкова М.В., що діє на підставі статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» в особі директора Балвановича М.М., що діє на підставі статуту, підписано додаток №4 до договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020, відповідно до п.1 якого, постачальник продає, а покупець приймає та здійснює оплату згідно з умовами даного додатку товар в асортименті, кількості та за цінами визначеними п.п.1.1 додатку.

У підпункті 1.1 додатку, сторонами встановлено найменування товару: фракція важка бензольних вуглеводнів ТУ У 20.1-3:2017 код УКТЗЕД: у кількості +/- 10%: 32,675 т. (наведена вага) на суму 653500,00 грн. з ПДВ (ціна за одиницю: 20 000,00 грн. з ПДВ).

Загальна вартість партії товару та даного додатку: 653500,00 грн. +/- 10% у тому числі ПДВ 20% - 108916,66 грн.

Підпункт 1.2 визначає якісні характеристики товару.

Підпунктом 1.3 додатку сторонами передбачено, що поставка здійснюється на умовах СРТ м.Слов`янськ, Донецької області (Інкотермс 2010), поставка товару здійснюється автомобільним транспортом постачальника, назва вантажоодержувача: ТОВ «Грін Трейд Оіл», , поштова адреса: 84116, м.Слов`янськ, Донецької області, пров.Ярослава Мудрого, буд.8.

Строки оплати: покупець здійснює 30% оплату протягом семи календарних днів з дати поставки партії товару на склад покупця м.Слов`янськ, Донецької області та 70% оплату протягом 66 календарних днів з дати поставки остаточної партії товару (п.п.1.4 додатку).

Строк відвантаження: лютий 2021 року, на підставі узгодженого сторонами графіка при умові виконання покупцем обов`язків щодо платежу.

Як вбачається з видаткової накладної №1 від 05.01.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» визначено постачальником, що відвантажив Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» на підставі договору №05-10-2020 від 05.10.2020, розрахункивий документ: рахунок №1 від 05.01.2021, товар: фракція важка бензольних вуглеводів коксохімічного виробництва, код УКТЗЕД: , вага фактична 64,45 т, вага навед. 30,936 т на загальну суму 600191,81 грн. з ПДВ (ціна з ПДВ 19401,08 грн.).

Означена накладна підписана з боку покупця без вказання прізвища та ініціалів особи, підпис скріплено печаткою підприємства відповідача.

Поставка за означеною накладною відповідачем не заперечується.

Постачання здійснювалось партіями за наступними товарно-транспортними накладними:

- №Р1 від 11.01.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,312 т, маса брутто факт. 21,480 т на загальну суму 200063,93 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16167,57 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000001 від 05.01.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача Балвановичем М.М., що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства;

- №Р2 від 11.01.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,312 т, маса брутто факт. 21,480 т на загальну суму 200063,93 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16167,57 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000001 від 05.01.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача Балвановичем М.М., що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства;

- №Р3 від 12.01.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,312 т, маса брутто факт. 21,480 т на загальну суму 200063,93 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16167,57 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000001 від 05.01.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача Балвановичем М.М., що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства.

Як вбачається з видаткової накладної №76 від 19.02.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» визначено постачальником, що відвантажив Товариству з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» на підставі договору №05-10-2020 від 05.10.2020, розрахункивий документ: рахунок №1 від 05.01.2021, товар: фракція важка бензольних вуглеводів коксохімічного виробництва, код УКТЗЕД: , вага фактична 62,50 т, вага навед. 32,675 т на загальну суму 629189,80 грн. з ПДВ (ціна з ПДВ 19256,00 грн.).

Означена накладна підписана з боку покупця без вказання прізвища та ініціалів особи, підпис скріплено печаткою підприємства відповідача.

Постачання здійснювалось партіями за наступними товарно-транспортними накладними:

- №Р76 від 19.02.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,893 т, маса брутто факт. 20,83342 т на загальну суму 209755,60 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16046,67 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000076 від 19.02.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача Балвановичем М.М., що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства;

- №Р77 від 19.02.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,891 т, маса брутто факт. 20,83330 т на загальну суму 209717,10 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16046,67 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000076 від 19.02.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача Балвановичем М.М., що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства;

- №Р78 від 20.02.2021, вантажоодержувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», пунктом розвантаження вантажу м.Слов`янськ, пров.Ярослава Мудрого, буд.8, вантаж масою брутто навед. 10,891 т, маса брутто факт. 20,83330 т на загальну суму 20717,10 грн. з ПДВ (ціна без ПДВ за одиницю 16046,67 грн.), у розділі документи з вантажем зазначено накладну БП*-000076 від 19.02.2021, одержано відповідальною особою вантажоодержувача ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом, підпис скріплено печаткою підприємства.

Поставка за означеною накладною фактично відповідачем не заперечується, проте зазначає, що додаток №4 від 18.02.2021, товарно-транспортні накладні №Р76 від 19.02.2021, №Р77 від 19.02.2021, №Р78 від 20.02.2021 та видаткову накладну №76 від 19.02.2021 підписано не уповноваженою особою, попереднім директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» Балвановичем М.М.

Як свідчить відповідач та не спростовано позивачем, ОСОБА_1 з 12.02.2021 у штаті відповідача не перебуває, жодної посади у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» не займає, на вчинення будь-яких дій від імені відповідача після 12.02.2021 не уповноважувався.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» з 12.02.2021 є Уваров Максим Сергійович.

Доказів протилежних встановленому суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Матеріали справи містять рахунки на оплату №1 від 05.01.2021 та №78 від 19.02.2021 за товар фракція важка бензольних вуглеводів коксохімічного виробництва у кількості 30,936 т на загальну суму 600191,81 грн. з ПДВ та у кількості 32,675 т на загальну суму 629189,80 грн. з ПДВ, загалом на суму 1229381,61грн..

Відповідачем проведено оплати згідно рахунку №1 від 05.01.2021, що слідує з платіжних доручень: №134 від 30.03.2021 на суму 50000,00 грн.; №146 від 26.04.2021 на суму 20000,00 грн.; №152 від 05.05.2021 на суму 250000,00 грн.; №179 від 02.06.2021 на суму 100000,00 грн.; №191 від 15.06.2021 на суму 100000,00 грн.; №204 від 18.06.2021 на суму 100000,00 грн.; №210 від 05.07.2021 на суму 100000,00 грн.; №228 від 30.07.2021 на суму 100000,00 грн.; №240 від 09.08.2021 на суму 100000,00 грн.; №253 від 30.08.2021 на суму 100000,00 грн.; №268 від 06.09.2021 на суму 74762,32 грн.; №2 від 07.09.2021 на суму 100000,00 грн; №271 від 08.09.2021 на суму 34619,29 грн.

Загальна сума оплат складає 1229381,61 грн., що дорівнює загальної вартості товару, постачання якого відображено у наведених первинних документах та товарно-транспортних накладних.

Як зазначає позивач у позові, у зв`язку з тим, що відвантажений товар на загальну суму 1229381,61 грн. відповідачем оплачено з порушенням обумовлених договором строків, він нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати та звернувся до господарського суду з даним позовом, для захисту свого порушеного права.

IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобов`язання як правого зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 Цивільного кодексу України).

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оцінивши зміст означеного договору №05-10-2020 від 05.10.2020, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

У розумінні ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Досліджуючи існування спірних господарських зобов`язаннь сторін на основі договору №05-10-2020 від 05.10.2020 суд виходив з означених положень згаданих норм матеріального права та тверджень відповідача, що не спростовані позивачем.

Так, доказів наявності невиконаних зобов`язань, що виникли до 31.12.2020 на основі вказаного договору, як і доказів у підтвердження продовження строку його дії після 31.12.2020, суду не надано.

Отже, строк дії договору постачання №05-10-2020 від 05.10.2020 є таким, що закінчився 31.12.2020, та за станом на дату здійснення спірних поставок не породжував правових наслідків щодо господарських операцій, які не мали місце під час його дії.

Разом з цим, встановлюючи наявності кореспондуючего обов`язку відповідача оплатити позивачу поставлений товар на загальну суму 600191,81 грн. та строки його виконання, суд виходив з такого.

Як зазначено вище, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Погоджена дія двох або більше сторін є дво- чи багатостороннім правочином. Відповідно до ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ст.638 Цивільного кодексу України та ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписом ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У розумінні приписів ст.ст.655-697, 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України істотними умовами договору поставки є предмет, ціна, кількість, якість, місце, строк та порядок поставки.

Слід зазначити, що позивачем не надано доказів укладання між сторонами договору постачання №05-10-2020 від 01.10.2020.

Відтак, суд приймає твердження відповідача у частині відсутності такого договору.

Одночасно, з додатку №3 від 04.01.2021 вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору поставки.

Умови про відповідальність сторін у разі порушення зобов`язань не містить.

Додаток №3 від 04.01.2021 підписано уповноваженими особами з обох сторін, містить суттєві умови необхідні для такого виду договорів визначені законом, а отже є укладеним.

Факт укладання означеної угоди та поставка за нею відповідачем не заперечується.

Вказання у вступній частині угоди, що постачальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл», а покупцем - Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой», замість того, що Товариство з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» є постачальником, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» - покупцем, розцінено судом як технічну описку, виходячи з фактчних обставин справи.

Отже, у розумінні наведених норм матеріального права дана угода за своїм змістом є самостійним договором постачання, яка породжує певні права та обов`язки щодо кожної із сторін.

Положеннями п.п.1.1, п.п.1.3, п.п.1.5 угоди №3 від 04.01.2021 сторони обумовили вартість товару з дозволеним відхиленням +/- 10% та визначили строк відвантаження у січні 2021 року на умовах поставки СРТ м.Слов`янськ, Донецької області (Інкотермс 2010).

Відповідно до правил Інкотермс 2010 CPT (Carriage paid to (... named place of destination) фрахт/перевезення оплачено до (...назва місця призначення), термін «фрахт/перевезення оплачено до …» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Продавець зобов`язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення, у відповідності зі статтею А.3, а за наявності декількох перевізників - першому з них, для транспортування товару до узгодженого пункту в межах названого місця у встановлену дату чи в межах узгодженого періоду (стаття А.4 «Поставка» розділу CPT).

Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4 (стаття А.5 «Перехід ризиків» розділу CPT).

З матеріалів справи слідує здійснення поставки товару обумовленого угодою №3 від 04.01.2021 в узгоджене місце призначення та її прийняття відповідачем у фактичній кількості зазначеній у первинних документах: видатковій накладній №1 від 05.01.2021, партіями згідно товарно-транспортних накладних №Р1 від 11.01.2021, №Р2 від 11.01.2021, №Р3 від 12.01.2021.

Відхилення +/-10% від означеної у додатку кількості та вартості не відстежується.

Товар від імені відповідача отримав директор Балванович М.М., повноваження якого, у розглядуваному випадку відповідачем не заперечено, а відтак судом під сумнів не ставиться.

Доказів наявності заперечень щодо кількості переданого товару, а також порядку передачі та інших зауважень суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.

Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та дослідивши обставини справи, слідує висновок, що надана позивачем видаткова накладна №1 від 05.01.2021 є належним доказом здійснення господарської операції у межах та у відповідності до угоди №3 від 04.01.2021 на загальну суму 600191,81 грн.

Відтак, зобов`язання позивача за угодою №3 від 04.01.2021, як постачальника товару, є виконаними у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Підпунктом 1.4 угоди №3 від 04.01.2021 встановлено, що покупець здійснює 33% оплати протягом семи календарних днів з дати поставки партії товару на склад покупця м.Слов`янськ, Донецької області та 77% оплати протягом 66 календарних днів з дати поставки остаточної партії товару.

Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Як свідчать товарно-транспортні накладні №Р1 від 11.01.2021, №Р2 від 11.01.2021, №Р3 від 12.01.2021, поставка товару за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 відбувалась партіями автомобільним транспортом. Враховуючи положення Інкотермс (редакція 2010 року), датою поставки товару є:

- першої партії у кількості 20,624 т на загальну суму 400127,88 грн. 11.01.2021;

- остаточної партії у кількості 10,312 т на загальну суму 200063,94 грн. 12.01.2021.

З огляду на таке, беручи до уваги дату поставки та умови визначені п.п.1.4 додатку №3 від 04.01.2021, відповідач повинен розрахуватись із позивачем за отриманий ним товар за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 на суму 198063,30 грн. (33%) до 18.01.2021, у сумі 402128,51 до 19.03.2021.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» грошові кошти за поставлений товар за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 згідно рахунку №1 від 05.01.2021 на загальну суму 600191,81 грн.:

- 30.03.2021 у сумі 50000,00 грн. (платіжне доручення №134);

- 26.04.2021 у сумі 20000,00 грн. (платіжне доручення №146);

- 05.05.2021 у сумі 250000,00 грн. (платіжне доручення №152);

- 02.06.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №179);

- 15.06.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №191);

- 18.06.2021 у сумі 80191,81 грн. (платіжне доручення №204 на суму 100000,00 грн.).

З огляду на таке, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, слідує виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем у загальній сумі 600191,81 грн. з порушенням встановлених сторонами строків.

Щодо твердження позивача у якості підстави виникнення правовідносин - додаток №4 від 18.02.2021 до договору постачання №05-10-2010 від 01.10.2020 суд зазначає таке.

Як встановлено вище, договір постачання №05-10-2020 від 05.10.2020 припинив свою дію 31.12.2020, договір №05-10-2020 від 01.10.2020 не укладено.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Положення ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України визначає, що для чинності провачину, особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Додаток №4 від 18.02.2021 підписано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» Балвановичем Миколою Миколайовичем, повноваження якого на вчинення означеної дії 18.02.2021 від імені відповідача не підтверджено, оскільки з 12.02.2021 керівником товариства є Уваров Максим Сергійович.

За таких обставин відсутні підстави вважати правочин за додатком №4 від 18.02.2021 вчиненим та таким, що породжує прав та обов`язків для сторін.

Однак, позивач стверджує про здійснення господарської операції з постачання товару у загальній кількості 23,675 т на загальну суму 629189,80 грн. за видатковою накладною №76 від 19.02.2021.

Сам факт прийняття товару за нею відповідачем не заперечено, окрім того вбачається врахування при контррозрахунку основної суми заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних.

Досліджуючи представлені суду документи суд вбачає, що оплати, які проведені за платіжними дорученнями №204 від 18.06.2021 (частково на суму 19808,19 грн.), №210 від 05.07.2021, №228 від 30.07.2021, №240 від 09.08.2021, №253 від 30.08.2021, №268 від 06.09.2021, №2 від 07.09.2021, №271 від 08.09.2021 дорівнюють сумі поставленого товару за видатковою накладною №76 від 19.02.2021.

Доказів наявності підстав перерахування суми у розмірі більшому ніж визначено угодою №3 від 04.01.2021 суду не представлено.

Підстав вважати здійснення таких оплат на виконання інших договірних відносин між сторонами немає.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи, критично ставиться до заперечень відповідача, що посилання у зазначених платіжних дорученнях на рахунок №1 від 05.01.2021 є технічною помилкою, та не приймає їх до уваги.

При цьому, наразі відповідач не стверджує, ані про безпідставність перерахування означених коштів, ані про те, що вони є надлишковим перерахуванням та не просить їх повернути. Доказів протилежного суду не надано.

За сукупністю обставин слідує висновок та з матеріалів справи відстежується, що оплати проведені за платіжними дорученнями №204 від 18.06.2021, №210 від 05.07.2021, №228 від 30.07.2021, №240 від 09.08.2021, №253 від 30.08.2021, №268 від 06.09.2021, №2 від 07.09.2021, №271 від 08.09.2021 на загальну суму 629189,80 грн., фактично є сплатою вартості поставленого товару за видатковою накладною №76 від 19.02.2021.

Так, сплата покупцем повної ціни переданого товару, презюмує погодження поставки товару за видатковою накладною №76 від 19.02.2021 (суд вбачає акцепт відповідача щодо поставленого товару та проведення розрахунку) та свідчить про прийняття правочину до виконання.

Відповідно до ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За приписом ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У розумінні ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним в момент надання товару покупцеві.

Згідно ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

З огляду на таке, позивач та відповідач в порядку статті 181 Господарського кодексу України здійснили встановлення правовідносин не шляхом укладання договору у формі єдиного документу, а конклюдентно шляхом вчинення дій, які виразилися у фактичних діях.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних №Р76 від 19.02.2021, №Р77 від 19.02.2021, №Р78 від 20.02.2021 та правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем з постави товару за звичаєм ділового обороту, поставка товару відображеного у видатковій накладній №76 від 19.02.2021 відбувалась партіями автомобільним транспортом. Беручи до уваги приписи ст.644 Цивільного кодексу України, датою поставки цього товару є:

- у кількості 21,784 т на загальну суму 419472,70 грн. 19.02.2021;

- у кількості 10,891 т на загальну суму 209717,10 грн. 20.02.2021.

Слід зазначити, що відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України).

У розумінні наведених статтей обов`язок з оплати товару обумовлений його прийняттям.

Відповідач прийняття товару у визначеній частині 19.02.2021 та 20.02.2021 не спростував.

З огляду на таке, беручи до уваги дату прийняття товару та положення ст.692 Цивільного кодексу України, відповідач повинен розрахуватись із позивачем за отриманий ним товар на суму 419472,70 грн. - 19.02.2021, а на суму 209717,10 грн. до 22.02.2021 (з урахуванням вимог ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» грошові кошти за поставлений товар, що відображено у видатковій накладній №76 від 19.02.2021:

- 18.06.2021 у сумі 19808,19 грн. (платіжне доручення №204 на суму 100000,00 грн.);

- 05.07.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №210);

- 30.07.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №228);

- 09.08.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №240);

- 30.08.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №253);

- 06.09.2021 у сумі 74762,32 грн. (платіжне доручення №268);

- 07.09.2021 у сумі 100000,00 грн. (платіжне доручення №2);

- 08.09.2021 у сумі 34619,29 грн. (платіжне доручення №271).

Таким чином, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, слідує виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем у загальній сумі 629189,80грн. з порушенням встановленого законом строку.

V. Висновки суду:

Враховуючи, що договір постачання №05-10-2020 від 05.10.2020 припинив свою дію 31.12.2020, поставка товару за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 та відображеного у видатковій накладній №76 від 19.02.2021 здійснена поза його межами та не на його основі, на зобов`язання, що виникли, його умови не поширюються.

Поставка за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 відбулась на виконання угоди №3 від 04.01.2021, поставка товару визначеного у видатковій накладній №76 від 19.02.2021 є наслідком конклюдентних дій сторін.

Відтак, обставини, якими позивач обґрунтовує виникнення підстав прострочення виконання відповідачем, відхилено судом.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат має бути здійснений окремо за кожним грошовим зобов`язанням (а у розглядуваному випадку, враховуючи умови оплати визначені угодою №3 від 04.01.2021 та положення чинного законодавства відносно виникнення обов`язку оплати товару після його прийняття, за видатковою накладною №1 від 05.01.2021 за зобов`язаннями зі сплати 33% та остаточної суми, за товар поставлений 19.02.2021 та 20.02.2021 за фактичним прийняттям кожної партії товару), за яким обліковується заборгованість, з дотриманням приписів ст.ст.253, 254 Цивільного кодексу України (щодо визначення дати, з якої відповідач вважається таким, що прострочив оплату товару).

Позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних в сумі 10146,34 грн. та інфляційні нарахування в сумі 35178,43 грн.

У представлених суду розрахунках позивачем, зокрема, зазначено: період, за який здійснюється нарахування 3% річних та інфляційних втрат, сума боргу, на яку здійснюється нарахування 3% річних та інфляційних втрат, кількість днів прострочення, та суми 3% річних та інфляційних втрат, заявлені до стягнення.

Перевіривши розрахунок означених нарахувань, суд встановив наступне:

- невірне визначення періоду прострочення;

- неможливо встановити підстави розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань з 13.01.2021 по 29.03.2021 на суму 368814,48 грн., з 22.04.2021 по 01.06.2021 на суму 860567,12 грн. тощо,

- 3% річних та інфляційні втрати нараховано на загальну суму боргу за всіма неоплаченими поставками, що здійснювались протягом кількох місяців поспіль, а не за кожним із зобов`язань.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності; основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність.

Згідно зі ст.7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу (ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою ст.14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

За приписом ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Перекладення тягаря доказування на суд чинним Господарським процесуальним кодексом України не допускається.

Суд враховує, що при зверненні до суду з такими вимогами, саме позивач самостійно обирає як суму боргу, так і період нарахування 3% річних, інфляційних (прострочку боржника), оскільки це відноситься до предмета позову. Це є правом позивача, а суд перевіряє обґрунтованість наданого розрахунку та його відповідність як нормам права, так і конкретним фактичним обставинам кожної справи.

Водночас, розрахунок позовних вимог є невід`ємною частиною позову, а отже, суд має лише перевірити здійснений позивачем розрахунок, але в жодному разі не самостійно зробити його заново за результатами аналізу наданого позивачем пакету документів.

На підставі викладеного суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про стягнення 3% річних в сумі 10146,34 грн. та інфляційних втрат у сумі 35178,43 грн., порядок нарахування і розмір яких позивачем не доведено.

Після здійснення належного розрахунку 3% річних та інфляційних витрат позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 48816,15 грн. суд зазначає таке.

За змістом ч.2 ст.217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Частиною 3 ст.692 Цивільного кодексу України визначено наслідком прострочення оплати товару право вимоги продавця оплатити товар та сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами.

Позивачем проценти за користування чужими грошовими коштами не заявлено. Сума 48816,15грн. визначена як неустойка у вигляді пені.

Статті 549-552 Цивільного кодексу України регулюють поняття неустойки, підстави виникнення права на неустойку, предмет неустойки та правові наслідки сплати (передання) неустойки. Поряд з цим не передбачено розмір таких санкцій.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Разом з цим, умови угоди №3 від 04.01.2021 не містять погодження сторін щодо штрафних санкцій у вигляді сплати пені, яка підлягає нарахуванню у разі прострочення виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання з оплати поставленого товару та її розміру. А постачання товару відображеного у видатковій накладній №76 від 19.02.2021 взагалі відбулось поза межами договору.

Наразі, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не звільняє сторін від обов`язку погоджувати певний розмір штрафних санкцій у договорі, а лише встановлює граничний розмір пені, який не може перевищувати нарахована неустойка.

Разом з тим, ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ розміру санкцій за порушення грошових зобов`язань, як одиницю вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

З означеним узгоджуються висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові у справі №904/4156/18 від 10.12.2019, де вказано, що розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як зазначено, законодавчим актом не встановлено означеного розміру неустойки.

Відтак відсутні підстави застосування відповідальності у вигляді нарахування пені, у тому числі у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 48816,15 грн. є безпідставними, а отже неправомірними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю-підприємство «Продмашстрой» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейд Оіл» про стягнення 94140,92 грн., у тому числі: пеня у сумі 48816,15 грн., 3% річних у сумі 10146,34 грн., інфляційні нарахування у сумі 35178,43 грн., відмовити.

2.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

3.Повний текст рішення складено 28.01.2022.

Суддя О.В. Кротінова