ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3871/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон", місто Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБУД-МД", місто Харків
про стягнення 173 020,25 грн.
за участю представників:

позивача - Шевцов О.А., ордер ВІ № 1058062 від 22.09.2021;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербуд-МД" 173 020,25 грн., з яких: 160 300,00 грн. - сума заборгованості за поставлений згідно Договору поставки № 2804/2021 від 28.04.2021 товар, 10 462,44 грн. - пеня, 2 018,47 грн. - три відсотки річних та 239,34 грн. - інфляційні витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року позовну заяву ТОВ "ЗЗБК "Еталон" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3871/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому за клопотанням ТОВ "Інтербуд-МД", з метою всебічного, повного та об`єктивного вирішення спору, 05.11.2021 суд постановив увалу про перехід до розгляду справи № 922/3871/21 за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні 24.12.2021 строк підготовчого провадження у справі № 922/3871/21 продовжено на 30 днів - по 02 лютого 2022 року. Також 24.12.2021 господарським судом прийнято до розгляду відзив ТОВ "Інтербуд-МД" на позовну заяву (вх. № 25800) та відповідь на відзив ТОВ "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" (вх. № 27014); відкладено розгляд справи № 922/3871/21 на 17 січня 2022 року, на підставі пункту 3 частини другої статті 183 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами підготовчого засідання 17.01.2022 Судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу № 922/3871/21 до розгляду по суті на 31 січня 2022 року, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 31.01.2022, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням поданих до суду письмових пояснень.

Представник відповідача в судове засідання 31.01.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Господарського суду Харківської області від 17.01.2021 про призначення розгляду по суті направлено в паперовій формі - рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою ТОВ "Інтербуд-МД", вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою згідно витягу з ЄДРПОУ. Однак, зазначене відправлення не вручено адресатові та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", згідно Довідки про причини повернення/досилання відділення поштового зв`язку Укрпошти від 22 січня 2022 року.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Інтербуд-МД" проти позову заперечувало та зазначило, що у відповідача наявні претензії щодо якості поставленого товару, відсутності паспорту якості на поставлений товар, надання якого передбачено відповідно пунктом 8.1. Договору.

Крім того, оплата за товар здійснюється виключно на підставі рахунку-фактури виставленої Постачальником, однак відповідач не отримував належним чином оформлених рахунків-фактур у строки і засобом передбаченим договором. Позивачем не надано жодних доказів щодо вручення або направлення відповідних рахунків-фактур на адресу відповідача будь-яким із передбачених договором засобів. Будь-яких звірок розрахунків не проводилось, у зв`язку з чим не було встановлено суму заборгованості за договором.

Також за твердженням відповідача, з боку Постачальника не передавались і передбачені договором та законодавством документи необхідні для проведення розрахунків.

У відповіді на відзив ТОВ "ЗЗБК "Еталон", вказало на те, що посилання відповідача на відсутність обов`язку зі сплати частини поставленого Товару є безпідставним; відповідачем не пред`явлено вимогу про зменшення вартості товару ані в позасудовому ані в судовому порядку. Також відповідачем не надано належних і допустимих доказів, та не обґрунтовано приписами чинного законодавства, можливість звільнення його від оплати за поставлений товар.

Враховуючи те, що учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань; неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені статтею 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/3871/21 за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "ЗЗБК "Еталон" та заперечення ТОВ "Інтербуд-МД", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" (Постачальником) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтербуд-МД" (Покупцем) було укладено Договір поставки № 2804/2021, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцеві Товар, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити Товар. Якість товару, що поставляється за цим Договором, має відповідати вимогам чинного законодавства, нормам, стандартам, правилам та іншим нормативним актам що пред`являються до такого товару. Покупець підписанням даного Договору підтвердив, що в повній мірі, обізнаний з властивостями товару, а також з правилами його транспортування, зберігання та використання (пункти 1.1., 1.2., 1.5. Договору).

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору предметом поставки є - товарний бетон (далі за текстом - "Товар"). Загальна кількість Товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються Рахунком-фактурою (або Рахунками-фактурами) за згодою Сторін, який є додатком до цього Договору, та його невід`ємною частиною.

Ціна Товару та загальна вартість Товару за даним Договором визначається у Рахунку-фактурі (пункт 4.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що поставка Товару здійснюється після перерахування Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника попередньої оплати за Товар у розмірі 100% сто відсотків) від ціни, визначеної у рахунку-фактурі на партію Товару, протягом 3 робочих днів з моменту отримання такого рахунку.

Підставою внесення оплати за Товар є рахунок-фактура, який має бути виставлений Постачальником протягом 1 (одного) робочого дня після направлення замовлення Покупцем на партію Товару. Датою оплати товару вважається день зарахування коштів на рахунок Постачальника (пункти 5.2., 5.4. Договору).

Відповідно пунктів 6.2., 6.3. Договору перехід права власності на товар відбувається в момент підписання накладної на товар. Перехід ризиків та відповідальності за товар відбувається в момент підписання накладної на товар.

З матеріалів справи вбачається, що поставка Товару здійснювалась ТОВ "ЗЗБК "Еталон" без 100-відсоткової попередньої оплати. Так, Постачальником на користь Покупця було поставлено Товар на суму 240 300,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною № 3374 від 22.05.2021 на суму 32 400,00 грн. та ТТН №: 7333, 7362, Видатковою накладною № 3516 від 27.05.2021 на суму 92 700,00 грн. та ТТН №: 7691, 7721, 7693, а також Видатковою накладною 3769 від 03.06.2021 на суму 115 200,00 грн. та ТТН №: 8324, 8323, 8322, 8377, 8373, 8370, 8366, 8349.

Однак, зобов`язання щодо оплати отриманого за Договором № 2804/2021 Товару ТОВ "Інтербуд-МД" виконано лише частково: згідно Платіжного доручення № 68 від 18.08.2021 перераховано на рахунок Постачальника 80 000,00 грн. Отже відповідачем сплачено в повній мірі борг за видатковою накладною № 3374 від 22.05.2021 і частково сплачено за видатковою накладною № 3516 від 27.05.2021. Борг за видатковою накладною № 3769 від 03.06.2021 не сплачено зовсім.

Відповідно, 18 серпня 2021 року ТОВ "ЗЗБК "Еталон" було надіслано на адресу відповідача Претензію-вимогу щодо оплати заборгованості. Однак, вказану претензію залишено ТОВ "Інтербуд-МД" без відповіді, залишок вартості Товару не оплачено.

Відповідно, на час розгляду справи заборгованість відповідача перед ТОВ "ЗЗБК "Еталон" становить 160 300,00 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання ТОВ "Інтербуд-МД" грошового зобов`язання за Договором № 2804/2021, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 10 462,44 грн. (згідно пункту 12.1. Договору), 3% річних в розмірі 2 018,47 грн. та інфляційні втрати в розмірі 239,34 грн. (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України). Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Крім того, згідно пунктів 8.1. - 8.3. Договору Постачальник гарантує, що якість Товару, що поставляється, відповідає вимогам нормативних документів, державних та інших стандартів, технічним умовам та іншій технічній документації, яка встановлює, вимоги до його якості. Постачальник, на вимогу Покупця, зобов`язаний засвідчите - якість Товару шляхом надання відповідного паспорту якості.

У разі поставки Товару більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), Покупець має право відмовитися від прийнята і оплата товару, а якщо товари уже оплачені Покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Факт поставки Товару більш низької якості засвідчується уповноваженими представниками Сторін, шляхом складання акту.

У зв`язку з наявністю у відповідача претензій щодо якості поставленого товару, відсутності паспорту якості на поставлений товар, надання якого передбачено відповідно п. 8.1. Договору, Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У даному випадку приймання Товару за якістю, згідно умов укладеного між сторонами Договору регулюється Інструкцією № П-7, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року (далі - Інструкція П-7). Відповідно до пункту 16 Інструкції П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, креслень, зразків (еталонів) договору або даним, зазначеним у маркуванні та супровідних документи, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач зупиняє подальше приймання продукції та складає акт, у якому вказує кількість оглянутої продукції і на характер виявлених під час приймання дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості та змішання з іншою однорідною продукцією.

Загалом було здійснено поставку трьох партій Товару, жодна з яких не ставилася під сумнів відповідачем.

При постачанні в межах одного міста, виклик представника виробника (відправника) та його явка для участі у перевірці якості та комплектності продукції та складання акта є обов`язковими. Постачання Товару здійснювалося в межах одного міста - Харків, однак позивач звернув увагу на те, що жодних запрошень для участі у перевірці якості поставленого Товару він не отримував.

Крім того, відповідачем не було надано до матеріалів справи жодної вимоги до ТОВ "ЗЗБК "Еталон" щодо надання паспорту якості у зв`язку з чим посилання, що позивачем не виконано умови укладеного договору є безпідставними.

Самим Відповідачем було порушено порядок приймання за якістю, оскільки останній не вимагав надати документів щодо якості поставленого товару, не здійснював будь-яких викликів представників позивача та зі спливом часу не пред`явив претензій щодо якісних характеристик товару, які не могли бути виявлені при його прийнятті. Поставка Товару здійснювалась у період травень-червень 2021 року, а в серпні 2021 року відповідач навіть здійснив часткову оплату товару не висловлюючи жодної претензії щодо якості Товару, як на підставу для відмови у подальшому розрахунку.

Розгляд справи № 922/3871/21 в підготовчому засіданні також неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи, однак, клопотання щодо проведення експертизи Товару, про яке було зазначено у запереченнях ТОВ "Інтербуд-МД", до суду не було подано. Відповідно, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів істотного порушення ТОВ "ЗЗБК "Еталон" вимог щодо якості Товару та виявлення недоліків, які не можна усунути, заперечення ТОВ "Інтербуд-МД" не приймаються Судом.

Крім того, суд критично оцінює і посилання відповідача на те, що ТОВ "Інтербуд-МД" не отримувало рахунки-фактури та акти звірки, тощо, і не мало змоги здійснювати відповідні розрахунки за Договором.

Ненадання рахунку (рахунку-фактури) не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України. За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідно, невиставлення (або ж ненаправлення) позивачем рахунку на оплату або Акту звіряння розрахунків не звільняє відповідача від обов`язку оплатити отриманий від ТОВ "ЗЗБК "Еталон" Товар.

За умовами Договору постачання № 2804/2021 оплата Товару проводиться у формі передоплати у розмірі ста відсотків від ціни. Іншого строку оплати погоджено не було. Водночас спеціальною нормою статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена покупцем негайно після такого прийняття. Факт отримання товару є самостійною підставою для виникнення у покупця обов`язку здійснити розрахунки, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував; жодних доказів остаточної оплати отриманого Товару не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" в частині стягнення основного боргу за Договором поставки № 2804/2021 від 28 квітня 2021 року в розмірі 160 300,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 12.1. Договору визначено відповідальність Покупця: у випадку несвоєчасної оплати отриманого товару, Покупець сплачує пеню в розмірі 0,1%, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи неналежне виконання ТОВ "Інтербуд-МД" грошових зобов`язань з оплати Товару, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій (нарахування неустойки).

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок пені інфляційних втрат та трьох процентів річних окремо по кожному з періодів, а також з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем

Перевіривши кожне нарахування окремо, суд встановив, що розрахунок пені на загальну суму 10 462,44 грн. відповідає розміру подвійної облікової ставки НБУ; розрахунки 3% річних в сумі 2 018,47 грн. та інфляційні в сумі 239,34 грн. також не суперечать вимогам чинного законодавства і є арифметично вірними. Отже Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" в частині зазначених нарахувань також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербуд-МД" і підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 2 595,30 грн.

Також до закінчення судових дебатів у справі представник позивач зробив заяву про надання доказів на підтвердження розміру понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Враховуючи наведене, керуючись статтею 221 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити ТОВ "ЗЗБК "Еталон" строк для подачі суду доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 221, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербуд-МД" (місцезнаходження: 61040, місто Харків, вулиця Велика Панасівська, будинок 220; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" (місцезнаходження: 61060, місто Харків, проспект Льва Ландау, будинок 171; ) суму основного боргу за Договором поставки № 2804/2021 від 28.04.2021 в розмірі 160 300,00 грн., пеню в розмірі 10 462,44 грн., три відсотки річних в розмірі 2 018,47 грн., інфляційні витрати в розмірі 239,34 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 595,30 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" на "14" лютого 2022 року о (об) 12:00 годині.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Харківської області за адресою: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд, зал №102.

Встановити позивачу строк для подачі доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України.

Повне рішення складено "03" лютого 2022 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/3871/21