ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. Справа №924/1079/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

представники сторін згідно з протоколом судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021

у справі №924/1079/21 (суддя Ломака В.С.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна"

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

про забезпечення позову,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна"

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

про стягнення 1 153 054,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна" (далі - ТОВ "Продінвест-Україна") звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (далі - ДП "Старокостянтинівський молочний завод") 1 153 054,86 грн, з яких: 533 610,86 грн - пеня, 619 444,00 грн - штраф, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 13.12.2019 №13/12-ВСП.

Одночасно з позовом ТОВ "Продінвест-Україна" подано заяву від 26.10.2021 про забезпечення позову, в якій останнє просить суд накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову - 1 153 054,86 грн та 17 295,82 грн судового збору, що обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача.

Подана заява мотивована тим, що, на думку позивача, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором поставки від 13.12.2019 №13/12-ВСП. Також позивач посилався на те, що невжиття заходів щодо накладення арешту на належні відповідачу грошові кошти може утруднити чи зробити неможливим забезпечення законних прав та інтересів ТОВ "Продінвест-Україна".

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.10.2021 позовну заяву ТОВ "Продінвест-Україна", разом із заявою про забезпечення позову, передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Продінвест-Україна" про забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні зазначеної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ "Продінвест-Україна".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Продінвест-Україна" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №924/1049/21 та прийняти нове рішення, яким накласти арешт на кошти ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у розмірі ціни позову - 1 153 054,86 грн та судового збору - 17 295,82 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що відмовляючи в задоволенні заяви апелянта про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти в межах ціни позову, місцевий господарський суд не врахував, недобросовісність та незадовільний податковий стан відповідача, а також дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні вищенаведеної заяви, з огляду на неопрацьованість в повній мірі доказів та обґрунтованих мотивів, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "Продінвест-Україна".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "Продінвест-Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 до надходження матеріалів справи №924/1049/21 до Північного апеляційного господарського суду.

29 грудня 2021 року від ДП "Старокостянтинівський молочний завод", через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Продінвест-Україна", відповідно до якого відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

5 січня 2022 року на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/1049/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 поновлено ТОВ "Продінвест-Україна" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2021. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Продінвест-Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №924/1079/21 та призначено її до розгляду 03.02.2022.

В судовому засіданні 03.02.2022 представник ТОВ "Продінвест-Україна" підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представник ДП "Старокостянтинівський молочний завод" заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд, при розгляді справи, керується принципом верховенства права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Разом із тим, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

У матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів та переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач посилався на порушення відповідачем вимог статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, а саме ухилення останнім від виконання своїх обов`язків за договором поставки від 13.12.2019 №13/12-ВСП. Крім того, позивач вказував, що невжиття заходів щодо накладення арешту на належні відповідачу грошові кошти може утруднити чи зробити неможливим забезпечення законних прав та інтересів ТОВ "Продінвест-Україна".

Як зазначалось вище, обов`язок доказування наявності підстав для забезпечення позову покладається на особу, яка подала відповідну заяву. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами, відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У той же час, як вірно зазначив місцевий господарський суд, заявником в установленому законом порядку не надано суду належних доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача в обраний останнім спосіб.

Водночас, посилання заявника на ухилення відповідача від належного виконання зобов`язань за договором поставки не підтверджує неможливості чи ускладнення виконання судового рішення у даній справі (зокрема в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій у загальному розмірі 1 153 054,86 грн) у разі задоволення позову, а також не свідчить про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Статтею 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас, принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність, під час розгляду спору по суті, не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 ГПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відмову в задоволенні поданої ТОВ "Продінвест-Україна" заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів також зазначає, що обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову наведені позивачем лише в апеляційній скарзі на оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва.

Інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення та не прийняті до уваги як обґрунтовані та такі, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №924/1079/21 щодо відмови у задоволені заяви позивача про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим остання не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №924/1079/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №924/1079/21 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження №924/1079/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.02.2022.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран