СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м.Харків Справа №917/92/21 (917/1952/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», (вх.№23П/1-40) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21),

за заявою стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», м.Полтава,

до боржника Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм», Полтавська область,

про видачу судового наказу про стягнення 2208,59 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до Господарського суду Полтавської області надійшла заява до боржника - Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21400055 від 01.01.2019 року в розмірі 2208,59 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21) (повний текст підписано 22.12.2021 року, суддя Ореховська О.О.) відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу.

Заявник з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21) та направити її до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу судового наказу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що у відповідності до вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України та положень ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ТОВ «Полтаваенергозбут» долучено до заяви про видачу судового наказу платіжне доручення від 07.12.2021 року №887216 про сплату судового збору на суму 181,60 грн., що є доказом сплати судового збору заявником, а тому посилання суду першої інстанції в ухвалі про не надання заявником доказів сплати судового збору не відповідає фактичним обставинам та долученим до матеріалів справи доказам. Так, при поданні до суду заяви про видачу судового наказу заявник при сплаті судового збору діяв у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Апелянт вважає, що заяву про видачу судового наказу відповідно до ст.174 Господарського процесуального кодексу України суду першої інстанції належало б залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків, однак суд відповідного не вчинив.

Також скаржник зазначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено залишення без руху заяви про видачу судового наказу, яка подана в порядку наказного провадження, отже в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення Господарського процесуального кодексу України щодо залишення без руху позовної заяви.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за скаргою заявника; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 10 днів з дня вручення їм ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. Крім того, учасників справи попереджено, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частина 2 ст.271 Господарського процесуального кодексу України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала у даній справі підпадає під визначення п.1 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду від 10.01.2021 року була направлена учасникам справи рекомендованими листами 02.01.2021 року та отримана ними, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно до ч.7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло, а суд не вбачає конкретних обставин справи для того, щоб розглядати апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Від учасників справи відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваної ухвали, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вже зазначалось, Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» звернулось до Господарського суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» боргу у сумі 2208,59 грн.

Суд першої інстанції на підставі ухвали від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21) відмовив у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» боргу у сумі 2208,59 грн. з підстав недотримання заявником п.1 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, а саме відсутності доказів про сплату судового збору за подання заяви - долучене до матеріалів заяви платіжне доручення про сплату судового збору №887216 від 07.12.2021 року у сумі 181,60 грн є меншим ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1 статті 151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

За подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору п.2-1 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена у розмірі 0,1 розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Приписами ч.1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду , - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлений на рівні 2270,00 грн., у зв`язку з чим розмір судового збору із заяв про видачу судового наказу становить 227,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження сплати судового збору до заяви ТОВ «Полтаваенергозбут» додано платіжне доручення про сплату судового збору №887216 від 07.12.2021 року у сумі 181,60 грн.

Так, у листі, який було надіслано на місцеві та апеляційні суди, в територіальні управління ДСА України, керівникам ДП «Інформаційні судові системи» та «Центр судових сервісів» зазначається, що Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів встановлено, що оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС має, серед іншого, містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком роботи відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Однак, в оголошенні, яке було опубліковано у газеті Голос України» 4 вересня 2021 року про початок функціонування підсистеми ЄСІТС, не міститься інформації про введення в дію підпункту «б» підпункту 1 пункту 17 параграфу 1 розділу 4 розділу VII «Перехідні положення» Закону щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі. Це означає, що відповідна норма не набрала чинності у порядку, встановленому Законом.

Таким чином, заявник надаючи до суду заяву про видачу наказу, сплатив судовий збір за приписами норми права, яка не набрала законної сили. Вказане призвело до того, що заявником сплачено судовий збір з порушенням діючих станом на момент звернення з заявою норм процесуального права та Закону України «Про судовий збір». Надане заявником платіжне доручення №887216 від 07.12.2021 року, яким сплачено судовий збір у невірному розмірі, не є належним доказом виконання заявником приписів п.1 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України. Тобто має місце подання заявником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» заяви з порушенням вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції керуючись приписами ст. 174 Господарського процесуального кодексу України мав залишити заяву стягувача без руху і надати строк для усунення недоліку, то колегія суддів відхиляє такі твердження скаржника, оскільки вони вчинені при довільному тлумаченні норм права.

Так, заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, розгляд якої відбувається в порядку наказного провадження. Отже, посилання на приписи норм, які регулюють розгляд справи у порядку позовного провадження є помилковим.

Колегія суддів погоджується з апелянтом в частині твердження, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено залишення без руху заяви про видачу судового наказу, яка подана в порядку наказного провадження. Проте, відзначає про невірність судження апелянта, що у такому випадку підлягають застосуванню за аналогією положення Господарського процесуального кодексу України щодо залишення без руху позовної заяви.

Аналогія в праві являє собою один із способів подолання прогалин в законодавстві, необхідна для цілей правозастосування. Наразі такої прогалини немає. Законодавцем чітко визначено, що подання заяви про видачу судового наказу з порушенням вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України має наслідком відмову у видачі наказу. До того ж за загальним правилом - не допускається використання процесуальної аналогії.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга заявника (стягувача) не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Полтавської області від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21) має бути залишена без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2021 року у справі №917/92/21 (917/1952/21) залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук