ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. Справа№ 910/10343/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Козир Т.П.

Мальченко А.О.

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України,

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021, (повний текст складено 17.09.2021)

у справі № 910/10343/21 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про відшкодування 156 556,06 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування 156 556,06 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» збитки в розмірі 156556 грн 06 коп, судовий збір в розмірі 2348 грн 35 коп.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 08.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 по справі № 910/10343/21, в якій апелянт просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 по справі № 910/10343/21 скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Рейл Лоджистікс» відмовити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідно змісту оскаржуваного рішення взагалі не досліджувалися доводи та заперечення відповідача, наведені у відзиві, у рішенні не зазначено жодного мотиву відхилення аргументів відповідача щодо суті спору.

4.2. Вказує на те, що позивач є орендарем вагонів та відповідно умов наданих договорів оренди, останній самостійно несе витрати за поточний ремонт вагонів, за технічне обслуговування вагонів, за підтримку в справному стані тощо.

4.3. Вважає, що в порушення вимог ст.ст. 74, 76-79 ГПК України суд першої інстанції не дослідив та проігнорував той факт, що відповідно п. 1.1. договору надання послуг № ТО-01/2020 з організації ремонту вагонів від 02.01.2020, укладеного між ТОВ «Каргоремтранс» та ТОВ «Рейл Лоджистікс» було погоджено лише послуги з організації ремонту залізничних вагонів. Матеріали справи не містять договори, укладені ТОВ «Каргоремтранс» з вагоноремонтними підприємствами, що спростовує факт виконання безпосередньо ремонту на підтвердження завдання збитків. З наданих актів здачі-приймання робіт вбачається, що ТОВ «Каргоремтранс» надано послуги з організації ремонту вагонів (послуги з організації технічного обслуговування вагону).

4.4. Також, зазначає, що комерційний акт (форма ГУ-22) складається у випадках пошкодження вантажу, який перевозиться у вагонах, а позивачем заявлено вимоги про стягнення збитків за пошкодження вагонів (рухомого складу). Акти про пошкодження вагона форми ВУ-25 і акти загальної форми ГУ-23 відсутні в матеріалах справи.

4.5. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що виявлення пошкодження вагонів № 55586713, № 56386212, № 55584973, № 61906426, № 56179740, № 55585244, № 52831468, № 58697053, № 58847427, № 58805292 мало місце під час їх пересилання для проведення ремонту. Вважає, що позивачем не надано доказів щодо стану вагонів до прийняття їх залізницею для пересилання в ремонт. Доказів в підтвердження того,що пошкодження вагонів мало місце саме на шляху прямування залізничними коліями загального користування та перебування вагонів у володінні відповідача, зокрема, здійснення відповідачем перевезення зазначених вагонів до виявлення несправності, позивачем не надано.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. 17.12.2021 до Північного апеляційного господарського суд надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

5.2. У поданому відзиві позивач, зокрема, зазначає про те, що ним на підтвердження факту розобладнання, пошкодження вантажного складу, що рухався по маршрутам, заявленими у накладних, надав повідомлення форми ВУ-23м, дефектні відомості форми ВУ-22. Доказів того, що факт розукомплектування, пошкодження вагонів не мало місця або ж доказів, що офіційні документи (форми ВУ-23м, ВУ-36, ВУ-22) не були складені відповідними структурними підрозділами АТ «Укрзалізниці» відповідач не надав ані суду, ані позивачу.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10 вересня 2021 року у справі № 910/10343/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Козир Т.П., Мальченко А.О.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/10343/21. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/10343/21 відкладено до надходження матеріали справи № 910/10343/21 до Північного апеляційного господарського суду.

6.3. 29.11.2021 супровідним листом № 910/10343/21/9152/2021 від 26.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли витребувані матеріали справи № 910/10343/21 за позовом ТОВ "Рейл Лоджистікс" до Акціонерне товариство "Українська залізниця" про відшкодування 156 556,06 грн.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10343/21 за вказаною апеляційною скаргою, постановлено справу за вказаною апеляційною скаргою розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

7. Інші процесуальні дії:

7.1. 20.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява позивача про розрахунок судових витрат, в якій позивачем наведено орієнтований розмір судових витрат, які позивач поніс і які планує понести та зазначено, що остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. В період з 30.09.2020 по 30.11.2020 в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» знаходиться вантажний залізничний рухомий склад (далі - вагони або РС) в кількості 13 (тринадцять) одиниць з нижчезазначеними номерами: 55267306, 61907366, 56386212, 58697053, 52831468, 61906426, 61908034, 58805292, 58847427, 55585244, 55584973, 56179740, 55586713.

8.2. Дані вагони перебували в користуванні Позивача на підставі договорів оренди: № 2-29/09-17 від 28.09.2017 укладеного Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл Інвестментс»; № 200310-0ІЖ-01 від 10.03.2020р. укладеного Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Арсенал Кемі»; № 2-327/02-20 від 28.02.2020р. укладеного Позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Максвел»; № 14/11/17-ОРПВ від 14.11.2017р. укладеного Позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл-Транс Україна»; № 2/2018/4/4 від 20.02.2018р. укладеного Позивачем з Товариством з обмеженою «Спецвагон Транслізинг»; №1-339/04-20 від 06.04.2020 укладеного позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ютал-Транс» (т. І, а.с. 58-73).

8.3. У жовтні-листопаді 2020 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» на підставі оформлених залізних накладних №№ 42479279, 42150151, 46623443, 40039877, 40678328, 40707770, 40781908, 43946896, 45161528, 45237120, 51631315, 51534469, 51448348 здійснювались перевезення відповідних вагонів по маршрутах зазначених у цих залізничних накладних (т. І, а.с. 114, 120, 126, 132, 138, 144, 150, 156, 162, 170, 175, 180, 186).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із розукомплектуванням вагонів, якими користується позивач на праві оренди, перевезення яких здійснювалося відповідачем.

9.2. Факт прийняття вагонів №№ 55267306, 55586713, 61908034, 56386212, 55584973, 61906426, 56179740, 61907366, 55585244, 52831468, 58697053, 58847427, 58805292 до перевезення підтверджується залізничними накладними №№ 42479279, 42150151, 46623443, 40039877, 40678328, 40707770, 40781908, 43946896, 45161528, 45237120, 51631315, 51534469, 51448348, які містять відповідні календарні штемпелі станції відправлення та прибуття вантажу (т. І, а.с. 114, 120, 126, 132, 138, 144, 150, 156, 162, 170, 175, 180, 186).

9.3. Розукомплектування вказаних вище вагонів підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями форми ВУ-23М, які складені відповідними експлуатаційно-ремонтними вагонними депо та містять відомості про характер пошкоджень вагонів (а.с.115,121,127,133,139,145,151,157,163,171,176,181,187).

9.4. Матеріали справи також містять дефектні відомості форми ВУ-22 із найменуванням проведених ремонтних робіт по вагонах, а також повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (а.с. 116-119, 122-125, 128-131, 134-137, 140-143, 146-149, 152-155, 158-161, 164-169, 172-174, 177-179, 182-185, 188-191).

9.5. 02.01.2020 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейл Лоджистікс» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каргоремтранс» (виконавець) укладено договір надання послуг № ТО-01/2020 з організації ремонту вагонів, за якими виконавець від свого імені за дорученням замовника приймає на себе зобов`язання надавати послуги з організації технічного обслуговування ТОв-1/ТОв-2, ревізії системи розвантаження та підготовки під навантаження (далі - ремонт) вантажних вагонів на території України, країн СНД та Балтії, а замовник на умовах цього договору приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити послуги.

9.6. Як вбачається з актів здачі-приймання робіт (надання послуг) до вказаного договору за № 534 від 31.10.2020, № 569 від 30.11.2020, № 622 від 31.12.2020 та додатків до вказаних актів загальна вартість ремонту вагонів №№ 55267306, 55586713, 61908034, 56386212, 55584973, 61906426, 56179740, 61907366, 55585244, 52831468, 58697053, 58847427, 58805292 склала 122 696,66 грн з ПДВ (т.І, а.с.24-57).

9.7. Наявними у матеріалах справи актами надання послуг № 266 від 30.11.2020, № 265 від 30.11.2020, актом № 11 виконаних робіт від 30.11.2020, актами виконаних робіт № 8 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, актом виконаних робіт за листопад 2020 року від 30.11.2020, актом виконаних робіт № 7-НВ від 31.10.2020, актом виконаних робіт № 8-НВ від 30.11.2020, актом № ОУ-0000072 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.11.2020, актом № ОУ-0000080 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2020 підтверджується розмір орендної плати, нарахованої позивачу у період оренди вказаних вагонів, в тому числі у період розукомплектування та ремонту даних вагонів (а.с. 86-113).

9.8. Факт оплати позивачем ремонту, в тому числі спірних вагонів, підтверджується платіжними дорученнями № 10481 від 03.11.2020, № 10927 від 17.12.2020 (а.с. 192-193).

9.9. Таким чином, внаслідок розукомплектування вказаних вище вагонів позивачем понесено збитки, що включать вартість ремонтних робіт вагонів, а також здійснено оплату оренди вказаних вагонів у період, коли останні були в ремонті та не використовувались останнім.

9.10. Факт сплати позивачем орендної плати за договорами, в тому числі спірних вагонів, підтверджується платіжними дорученнями № 10350 від 19.10.2020, № 10447 від 30.10.2020, № 10981 від 22.12.2020, № 10790 від 04.12.2020, № 10792 від 04.12.2020, № 10659 від 19.11.2020, № 10741 від 01.12.2020, № 10861 від 10.12.2020, № 10516 від 05.11.2020, № 10816 від 08.12.2020, № 10777 від 03.12.2020, № 10980 від 22.12.2020, №10843 від 10.12.2020, № 10684 від 24.11.2020, № 10835 від 08.12.2020, № 10940 від 21.12.2020, № 10941 від 21.12.2020, № 10872 від 11.12.2020, № 10939 від 21.12.2020 (а.с. 194-206).

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що позивач внаслідок розукомплектування вантажних вагонів зазнав збитків у розмірі 156 556,06 грн.

10.2. Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про не підтвердження матеріалами справи, що розукомплектування вагонів сталося не з вини відповідача, а останнім не надано допустимих доказів у спростування вказаного.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині того, що позивач самостійно несе витрати за поточний ремонт вагонів та їх технічне обслуговування, підтримку їх у належному стані, з огляду на наступне.

11.2. Згідно з пунктом 6.4 Правил № 856 порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

11.3. Таким чином, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і ними залізниця не має права розпоряджатися на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

11.4. За приписами п.110 Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 N 457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі

одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

11.5. Отже, чинне законодавство у позадоговірних (деліктних) правовідносинах встановлює презумпцію вини залізниці у разі пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо залізницею не буде доведено інше.

11.6. Так, за умовами укладених позивачем договорів оренди вбачається, що позивач здійснює технічне обслуговування спірних вагонів. В той же час саме на залізницю покладається обов`язок збереження вагонів, наданих до перевезення, з моменту їх прийняття і до моменту їх видачі одержувачу.

11.7. Зі змісту спірних залізничних накладних та повідомлень форми ВУ-23М вбачається, що розукомплектування спірних вагонів мало місце вже після їх прийняття відповідачем до перевезення у зв`язку з чим твердження апелянта про обов`язок позивача самостійно нести витрати за технічне обслуговування вагонів не приймаються колегією суддів.

11.8. Посилання апелянта на те, що договір надання послуг № ТО-01/2020 з організації ремонту вагонів від 02.01.2020 передбачає надання лише послуг з організації ремонту залізничних вагонів, а матеріали справи не містять договорів між ТОВ «Каргоремтранс» та вагоремонтними підприємствами також не приймаються колегією суддів, оскільки у поняття «організація ремонту» можуть включатися як виконання ремонту виконавцем, так і залученням виконавцем до ремонту інших суб`єктів, при цьому зі змісту вказаного договору та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) вбачається, що ТОВ «Каргоремтранс», як виконавцем, проводилися ремонтні роботи по спірним вагонам.

11.9. Щодо тверджень апелянта про відсутність у матеріалах справи актів про пошкодження вагона форми ВУ-25 та актів загальної форми ГУ-23, то колегія суддів зазначає, що факт розукомплектування вагонів підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями форми ВУ-23М, які складені відповідними експлуатаційно-ремонтними вагонними депо та містять відомості про характер пошкоджень вагонів (а.с. 115, 121, 127, 133, 139, 145, 151, 157, 163, 171, 176, 181, 187), дефектними відомостями форми ВУ-22 із найменуванням проведених ремонтних робіт по вагонах, а також повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (а.с. 116-119, 122-125, 128-131, 134-137, 140-143, 146-149, 152-155, 158-161, 164-169, 172-174, 177-179, 182-185, 188-191).

11.10. Також, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження його доводів в частині відсутності доказів пошкодження вагонів саме під час перебування їх у володінні відповідача або на шляху прямування. При цьому матеріалами справи підтверджується як факт розукомплектування вагонів у період після їх прийняття залізницею до перевезення, так і факт проведення ремонтних робіт по вказаним вагонам. Заперечень щодо вартості ремонту вагонів відповідачем також не наведено.

11.11. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Відповідачем порушено права та інтереси позивача щодо виконання зобов`язань зі збереження прийнятих до перевезення вагонів, що належали позивачу на праві користування.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

13.7. Згідно з ст.8 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 N 457 (далі - Статут) перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

13.8. Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

13.9. Згідно з п.п.20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, Пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

13.10. Відповідно до п.20 Правила складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, Акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

13.11. Відповідно до ч ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

13.12. Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

13.13. Статтею ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

13.14. За приписами п.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі

одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

13.15. Згідно з п.2 ст.126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

13.16. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.17. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 14, 79, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі № 910/10343/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

4. Справу № 910/10343/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.01.2022.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Т.П. Козир

А.О. Мальченко