ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Черкаси справа №925/1189/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО»

до фізичної особи-підприємця Саєнка Олександра Петровича

про стягнення 50829,14 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Саєнка Олександра Петровича про стягнення помилково перерахованих коштів у розмірі 50829,14 грн та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після проведення взаєморозрахунків, сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за 2020 рік та угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.10.2020, відповідно до яких станом на 13.10.2020 у позивача існує заборгованість перед відповідачем у розмірі 50829,14 грн. З метою погашення заборгованості позивач здійснив оплату на користь відповідача у сумі 50829,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1890 від 30.03.2021. Однак позивачем окрім даного платежу помилково було здійснено аналогічний платіж та перераховано відповідачу 50829,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1891 від 30.03.2021. У зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача лист про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 50829,14 грн за платіжним дорученням №1891. Відповідач у добровільному порядку повернення цих коштів не здійснив, у зв`язку з чим, позивач 03.07.2021 звернувся до нього з претензією, у якій вимагав від відповідача повернення помилково сплачених коштів у сумі 50829,14 грн. Претензія залишилась без задоволення, тому позивач просить суд стягнути з відповідача помилково перераховані кошти у сумі 50829,14 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.09.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (у разі їх наявності) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, строк для подання заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 30.10.2021. А також встановлено строк для позивача на подачу відповіді на відзив відповідача на позов, а також доказів її направлення відповідачу не пізніше 21.10.2021.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 13.09.2021, направлена судом на адресу відповідача, яка вказана позивачем у позовній заяві та є адресою держаної реєстрації його місцезнаходження (судом був замовлений Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань). Відповідач отримав ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.09.2021 16.09.2021, засвідчивши це своїм підписом на рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, з огляду на те, що судом виконано усі дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання ним відзиву, суд розглядає справу за наданими позивачем доказами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2020 між фізичною особою-підприємцем Саєнком Олександром Петровичим (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» (покупець) було укладено угоду про постачання №1 (далі угода). За умовами цієї угоди постачальник зобов`язується передати на умовах даного договору у власність покупця товар, а покупець зобов`язується сплатити попередню оплату на товар згідно рахунку та прийняти його (пункт 1.1 угоди).

Найменування, кількість, асортимент, ціна товару, що постачається, визначається у рахунках-фактурах (накладних), які є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 угоди).

Постачальник здійснює відпуск товару покупцю у кількості та за цінами, зазначеними у рахунках-фактурах (накладних) (пункт 2.1 угоди).

Покупець здійснює оплату за відвантажений товар на протязі двадцять одного банківського дня з моменту підписання накладних (пункт 6.1 угоди).

Приймання-передача товару оформлюється накладною на відпуск товару у момент передачі товару покупцю, яка підписується уповноваженими представниками сторін у двох примірниках (пункт 8.2 договору).

Додатковою угодою №1 від 02.10.2020 до угоди сторони доповнили розділ 10 угоди пунктом 10.7, згідно з яким постачальник у терміни, встановлені пунктом 201.10 розділу V Податкового кодексу України після виникнення податкових зобов`язань, зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом, в ЄРПНН. Реєстрації підлягають усі без виключення податкові накладні, незалежно від їх суми. У разі не надання постачальником зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкової накладної у терміни, визначені у цьому пункті договору, або надання зареєстрованої податкової накладної, заповненої неналежним чином, постачальник зобов`язаний на письмову вимогу покупця сплатити на його користь штраф у розмірі 122% від суми не отриманого покупцем податкового кредиту на протязі 5-ти робочих днів з моменту відправлення покупцем такої вимоги, у тому числі засобами поштового, факсимільного, електронного зв`язку та/або наручно. У випадку несплати постачальником отриманої вимоги у встановлені строки, така вимога вважається безумовною і безспірною та, на підставі статі 601 Цивільного кодексу України, має силу заяви для зарахування зустрічних однорідних вимог для проведення взаємозаліку.

Додаткова угода №1 від 02.10.2020 є невід`ємною частиною угоди про постачання та набирає чинності з моменту її підписання сторонами (пункти 2 та 3 додаткової угоди №1 від 02.10.2020).

На виконання умов укладеного договору постачальник поставляв позивачу товар, який визначений сторонами. За отриманий товар покупець своєчасно не розрахувався станом на 13.10.2020 заборгованість останнього становила 74 000,00 грн за накладною №ФОП-00004 від 28.02.2020.

Крім того, за порушення пункту 10.7 договору, у частині зобов`язання зареєструвати податкову накладну, постачальник зобов`язаний був заплатити покупцю 23 170,86 грн штрафу.

З метою проведення взаєморозрахунків сторони за договором уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.10.2020, у якій узгодили, що маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк яких настав, дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, які випливають з договору №1 від 01.01.2020 на суму 23 170,86 грн.

З моменту набрання чинності цієї угоди заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» перед фізичною особою-підприємцем Саєнком Олександром Петровичим за договором про постачання №1 від 01.01.2020 становила 50829,14, яку постачальник зобов`язався сплатити протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами даної угоди.

У строк, який визначений в угоді заборгованість покупцем сплачена не була, що підтверджується актом звіряння розрахунків від 31.12.2020, відповідно до якого у Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» наявна заборгованість перед фізичною особою-підприємцем Саєнком Олександром Петровичем у розмірі 50829,14 грн.

Платіжним дорученням №1890 від 30.03.2021 позивач перерахував на користь відповідача 50829,14 грн, у призначенні платежу вказано: «за молоко сухе згідно з договором №1 від 13.09.2017».

Крім того, у цей же день, платіжним дорученням №1891 від 30.03.2021 позивач перерахував відповідачу аналогічну суму - 50829,14 грн, із зазначенням аналогічного призначення платежу: «за молоко сухе згідно з договором №1 від 13.09.2017».

Позивач зазначає, що 30.03.2021 ним було помилково здійснено два платежі на рахунок відповідача. Крім того, при зазначенні призначення платежу, позивач помилково послався на інший договір поставки,у зв`язку з чим ним було направлено на адресу відповідача листа №2414/2 від 17.05.2021, у якому позивач просив у обох платіжних дорученнях вважати правильним: «сплата згідно з угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.10.2020, ПДВ 8471,53 грн». Крім того, позивач просив відповідача повернути грошові кошти помилково перераховані у розмірі 50829,14 грн за платіжним дорученням №1891 від 30.03.2021.

Відповідач у добровільному порядку повернення помилково перерахованих коштів не здійснив, тому позивач 03.07.2021 звернувся до відповідача із претензією №2672 від 01.07.2021, у якій вимагав від відповідача повернення помилково сплачених на його користь грошових коштів у розмірі 50829,14 грн протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної претензії. Дану претензію відповідач отримав 10.07.2021, засвідчивши це своїм підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте дана претензія залишилась відповідачем без відповіді та без задоволення.

На час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач грошові кошти у сумі 50829,14 грн позивачу не повернув, що і стало підставою для звернення позивача до суду з метою захисту прав та порушеного господарського інтересу, та відновлення свого становища.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 №6-88цс13, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» 30.03.2021 з метою погашення заборгованості перед фізичною особою-підприємцем Саєнка Олександра Петровича, на виконання умов угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.10.2020, перерахувало на його розрахунковий рахунок грошові коштів у розмірі 50829,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1890 від 30.03.2021.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» здійснило аналогічний платіж у розмірі 50829,14 грн на користь відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №1891 від 30.03.2021, при цьому будь-яких правових підстав для перерахування грошових коштів у розмірі 50829,14 грн за платіжним дорученням №1891 від 30.03.2021 судом не встановлено.

Як стверджує позивач, вказані грошові кошти у розмірі 50829,14 грн повторно були перераховані на рахунок відповідача помилково, оскільки попередня сума повністю покривала суму заборгованості позивача перед відповідачем, яка була визначена в угоді про зарахування зустрічних вимог та підтверджена у акті звіряння взаєморозрахунків. Отже, необхідності повторно сплачувати цю суму у позивача не було, судом також не встановлено та не спростовано відповідачем, що існували інші підстави для повторного перерахування коштів у сумі 50829,14 грн.

Підставою виникнення зобов`язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони).

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для сплати на користь відповідача 50829,14 грн, суд дійшов висновку, що позивач помилково здійснив переказ грошових коштів відповідачу, у зв`язку з чим, перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти з урахуванням приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що безпідставно набуті відповідачем.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, у відповідності до вищезазначених приписів процесуального закону, не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 50829,14 грн та факту помилкового перерахування позивачем вказаних грошових коштів. Жодних документальних доказів на підтвердження існування зобов`язань позивача сплатити ці кошти на користь відповідача, останнім також не надано.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

З огляду на вищенаведене, у зв`язку з відсутністю доказів на спростування позовних вимог позивача, а також враховуючи обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти у розмірі 50829,14 грн, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про примусове стягнення з відповідача 50829,14 грн, як помилково сплачених.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Саєнка Олександра Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 50829,14 грн та 2270,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко