ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Справа№ 910/10144/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2021 (повний текст складено 20.10.2021)

у справі № 910/10144/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 19568,37 грн,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач, МТСБУ) про стягнення 19568,37 грн, у тому числі: 2295,59 грн - 3% річних та 17272,78 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу від 31.12.2015 позивач набув право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (далі - ПрАТ "СК "Україна") щодо виплати страхового відшкодування в сумі 19907,12 грн, яке не було виплачено у встановлений строк (до 29.04.2014). У подальшому відносно ПрАТ "СК "Україна" було порушено справу про банкрутство, в межах якої визнані кредиторські вимоги позивача на суму 44 451,77 грн (19907,12 грн шкоди, 2295,59 грн - 3% річних, 17272,78 грн інфляційних втрат коштів, 4976,78 грн пені), що не були погашені. Після ліквідації ПрАТ "СК "Україна" (17.07.2019) у МТСБУ виникло зобов`язання перед позивачем з виконання зобов`язань учасника МТСБУ, яке ліквідоване, тому позивач 15.08.2019 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату боргу, однак відповідач здійснив виплату лише в сумі 19847,91 грн, тому позивач звернувся із даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат коштів.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що позивач не надав доказів звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Україна", тому строк нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат коштів неможливо обрахувати; покладенням додаткового обов`язку на МТСБУ щодо виплати інфляційних втрат, 3% річних та пені позивач намагається притягнути до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем; відповідач ніколи не користувався коштами позивача, тому на нього не може бути покладена відповідальність; пеня, 3% річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрота, які ухвалою суду визнано погашеними, і така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ; щодо заявлених позовних вимог сплив строк позовної давності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року позов задоволено.

З Моторного (транспортного) страхового бюро України стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" - 3% річних у розмірі 2295,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 17272,78 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не було належним чином досліджено строк, коли позивач звернувся з позовом до суду та на який продовжено строк позовної давності, і позов подано з пропуском позовної давності; судом покладено додатковий обов`язок на МТСБУ щодо виплати інфляційних втрат коштів, 3% річних і пені, тобто, притягнуто до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем, хоча відповідальність має індивідуальний характер і ніхто не може бути притягнутий до відповідальність за іншу особу; пеня, 3% річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрота, які ухвалою суду визнано погашеними, і така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 25 січня 2022 року, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з викликом учасників справи, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (направлений до суду 17.01.2022) заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що строк позовної давності з вимогами до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат коштів не пропущений, при цьому відповідачем була проведена частково сплата боргу, що свідчить про визнання боргу в цілому; нормами чинного законодавства на відповідача покладено обов`язок виконання договірних зобов`язань страховиків-банкротів за рахунок коштів страхового резервного фонду, у тому числі щодо виплати 3% річних, інфляційних втрат і пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми відшкодування, оскільки ці нарахування є невід`ємною складовою части боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Частиною 2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 19.01.2014 на автомобільній дорозі Одеса-Мелитополь сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля "ВАЗ 2106", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Рено", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаної ДТП встановлена Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.03.2014 у справі №490/1337/14-п.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №№АС/3961744 ПрАТ "СК "Україна".

Відповідно до висновку Херсонської ТПП №Вэ-27 від 03.02.2014 матеріальний збиток власника транспортного засобу "Рено", державний номер НОМЕР_2 , становить 24503,97 грн., вартість відновлювального ремонту вантажного автомобіля "Рено", державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в ДТП складає 34887,90 грн.

13.02.2014 ОСОБА_4 , як власник автомобіля Рено", державний номер НОМЕР_2 , подав до ПрАТ "СК "Україна" заяву про страхове відшкодування.

17.04.2015 між ОСОБА_4 (цедент, первісний кредитор) та ФОП Шиян Д.С. (цесіонарій, новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає і зобов`язується оплатити первісному кредитору усі права вимоги, що виникають у первісного кредитора у зв`язку з фактом настання ДТП за участю автомобіля "ВАЗ 2106", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відповідальність якого застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.09.2013 - номер полісу АС/3961744 в страховій компанії ПрАТ "СК "Україна", у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента у розмірі 19907,12грн від винної особи - страхової компанії або від Моторного (транспортного) страхового бюро України, в передбачених законом випадках.

30.04.2015 між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. (клієнт) та ТОВ "Маркс.Капітал" (фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №5/30-04/2015, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до Додатку №1 до цього Договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги від 17.04.2015 на суму 19907,12 грн.

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п.1.2 договору).

Пунктом 1.4 договору №5/30-04/2015 передбачено, що зобов`язаною особою (боржником) є ОСОБА_3 (п. 8 додатку №1 до договору №5/30-04/2015); страхова компанія: ПрАТ "СК "Україна".

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Отже, починаючи з 30.04.2015 кредитором у договірному зобов`язанні за договором страхування №АС/3961744, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є ТОВ "Маркс.Капітал".

Позивач зазначає, що ПрАТ "СК "Україна", порушуючи умови договору страхування (полісу) №АС/3961744, не здійснило виплату грошового зобов`язання за заявою ОСОБА_4 , яке мало було бути виконане у строк до 29.04.2014.

ТОВ "Маркс.Капітал" та ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулись до Господарського суду міста Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ПрАТ "СК "Україна" (ідентифікаційний код 30636550), оскільки останнє має кредиторську заборгованість і неспроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна", визнано розмір вимог ініціюючих кредиторів - ТОВ "Маркс. Капітал" та ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на суму 1 232 899 грн. 85 коп., призначено в даній справі розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну.

30.03.2018 ТОВ "Маркс.Капітал" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна".

24.04.2018 ТОВ "Маркс.Капітал" подало уточнення до заяви про грошові вимоги до ПрАТ "СК "Україна" у справі №910/842/18, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло за страховою подією 19.01.2014. Ці уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості ПрАТ "СК "Україна" перед ТОВ "Маркс.Капітал", у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору №АС/3961744, у розмірі 44 451,77 грн, з яких: 19907,12 грн шкоди, 2295,59 грн - 3% річних, 17272,78 грн інфляційних втрат коштів, 4976,78 грн пені.

Ухвалою попереднього засідання від 15.06.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ "СК "Україна" на загальну суму 22 101 683 грн. 87коп., в тому числі, визнано грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ "СК "Україна" у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

15.08.2019, у зв`язку з ліквідацією ПрАТ "СК "Україна", позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату боргу, у тому числі за договором №АС/3961744, у розмірі 44 451,77 грн, з яких: 19907,12 грн шкоди, 2295,59 грн 3% річних, 17272,78 грн інфляційних втрат, 4976,78 грн пені, але 05.09.2019 МТСБУ повідомило позивачу, що ним прийнято рішення про виплату відшкодування по даному ДТП в розмірі 19847,91 грн..

Як вбачається з долучених до позову виписок по рахунку позивача, 05.09.2019 відповідачем було частково виконано зобов`язання за договором страхування №АС/3961744, зокрема, здійснено лише виплату страхового відшкодування у розмірі 19847,91 грн, а решту суми відповідачем не було сплачено.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач лише частково виконав зобов`язання за договором №АС/3961744, позивач звернуся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 2295,59 грн - 3% річних та 17272,78 грн інфляційних втрат коштів, нарахованих на суму основного зобов`язання 19907,12 грн за період з 29.04.2015 (початок періоду прострочення) по 02.03.2018 (відкриття провадження у справі про банкрутство).

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на неможливість обрахунку заявлених до стягнення сум; відсутність у відповідача обов`язку сплати 3% річних і інфляційних, оскільки він не порушував зобов`язання перед позивачем; проценти річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрота, які ухвалою суду в межах справи про банкрутство визнано погашеними. Також відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позовної давності для їх заявлення.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності і обґрунтованості. Також суд встановив, що строк позовної давності з цих вимог позивачем не пропущений.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Цивільні права та обов`язки сторін у даній справі винили внаслідок завдання шкоди (ДТП) ОСОБА_3 ; на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3961744, який був укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ "СК "Україна"; договору відступлення права вимоги (цесія), укладеним між ОСОБА_4 (особа, майну якої завдано шкоди у ДТП) та ФОП Шияном Д.С.; договору про надання фінансових послуг факторингу №5/30-04/2015, укладеним між ФОТ "Шияном Д.С." та ТОВ "Маркс.Капітал", а також на підставі норм цивільного законодавства - у зв`язку із ліквідацією страхувальника - члена МТСБУ.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

Закон №1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 9.1 ст. 9 Закону №1961-IV визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 06.06.2012 у справі №303/2147/14-ц, а також Верховного Суду, викладеними у постановах від 30.01.2018 у справі № 910/17993/15, від 28.02.2018 у справі № 149/344/15-ц, від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 760/2905/16-ц, від 04.09.2019 у справі № 280/2625/13-к, від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15, від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Апеляційним господарським судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 ТОВ "Маркс.Капітал" визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна", в тому числі за зобов`язаннями (3% річних, інфляційних втрат, за період з 29.04.2015 (початок періоду прострочення) по 02.03.2018 (відкриття провадження у справі про банкрутство)), які є предметом спору у даній справі.

Норми статті 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство ПрАТ "СК "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів в процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма частини п`ятої статті 45 вказаного Закону про банкрутство встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість, спеціальні норми Закону №1961-IV встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закон №1961-IV у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закон №1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом викладених норм, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі.

При цьому преамбула статті 41 Закон №1961-IV - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями підпункту "ґ" пункту 41.1 цієї статті та із положеннями пункту 20.3 статті 20 Закону, пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування". Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до статті 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому.

Отже, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону №1961-IV) суми 3% річних, інфляційних втрат коштів та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України та пункт 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV) є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача про те, що пеня, 3% річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрота, які ухвалою суду визнано погашеними, і така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2295,59 грн 3% річних та 17272,78 грн інфляційних втрат коштів.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності та необхідність відмови у позові з цих підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Як зазначалось вище, правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

Тож у контексті спірних правовідносин таке право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у МТСБУ щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика.

Аналіз положень п. 2, 3 ст. 20 та п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV свідчить, що обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням положень п.п. "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, обов`язок МТСБУ щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Право вимоги потерпілого до МТСБУ за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт ліквідації ПрАТ "СК "Україна" ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, що стало підставою для звернення ТОВ "Маркс.Капітал" з позовом у цій справі.

За вказаних обставин є вірним висновок суду першої інстанції про те, що саме 17.07.2019 є початком перебігу строку позовної давності за вимогами позивача до відповідача у даній справі, що, на думку Північного апеляційного господарського суду, свідчить про звернення з позовом до МТСБУ (18.06.2021) в межах загального строку позовної давності, що спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не дослідив строк, коли позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом розглядався ряд спорів за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення процентів річних та інфляційних втрат коштів за обставин, які є аналогічні обставинам даної справи, але по інших ДТП, та у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19 сформовані правові позиції щодо застосування положень ст.ст. 261, 625 ЦК України, Закону №1961-IV, які враховані судом першої інстанції при розгляді даного спору.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.02.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Агрикова