УХВАЛА

03 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 917/1951/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Геза Т.Д., судді: Здоровко Л.М., Плахов О.В.)

від 01.11.2021

у справі № 917/1951/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг

про стягнення 20 012 794, 22 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Дудченко В.В.;

відповідача - Савченко Б.А.;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", в якому просило стягнути грошові кошти у сумі 20 012 794, 22 грн, з яких: 16 458 130, 75 основної заборгованості за послуги балансування природного газу за договором транспортування природного газу № від 03.01.2017, 2 441 389, 23 грн - пені, 339 570, 40 грн - 3% річних, 773 703, 84 грн - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог АТ "Укртрансгаз" посилається на порушення відповідачем умов договору транспортування природного газу в частині здійснення своєчасної оплати послуг балансування обсягів природного газу № від 03.01.2017 за період січень-лютий, квітень, червень-серпень, жовтень-грудень 2018, січень-лютий 2019.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.10.2020 у справі № 917/1951/19 позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 8 484 842, 28 грн основного боргу. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення місцевий господарський суд встановив, що передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований до 12-го числа наступного місяця.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем як оператором ГТС здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в січні в обсязі 167,585 тис. куб. м., в лютому в обсязі 204,118 тис. куб. м., в квітні в обсязі 102,315 тис. куб. м., в червні в обсязі 32,206 тис. куб. м., в липні в обсязі 20,304 тис. куб. м., в серпні в обсязі 22,842 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 40,741 тис. куб. м., у листопаді в обсязі 204,705 тис. куб. м., в грудні в обсязі 286,881 тис. куб. м. (2018 рік), у січні 2019р. в обсязі 298,442 тис. куб. м. та у лютому 2019р. - 215,667 тис. куб. метрів.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи. У зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 20 222 850, 51 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг та надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача від 14.02.2018, від 14.03.2018, від 14.05.2018, від 13.07.2018, від 14.08.2018, від 13.09.2018, від 14.11.2018, від 14.12.2018, від 14.01.2019, від 14.02.2019, від 14.03.2019.

Здійснивши аналіз наданих сторонами розрахунків, суд першої інстанції встановив, що небаланс у спірних періодах, віднесений позивачем на відповідача, складав менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. Таким чином, за висновком суду, під час здійснення розрахунку вартості послуг з балансування слід застосовувати коефіцієнт 1.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем неправильно проведено розрахунок послуг з балансування обсягів природного газу, з урахуванням коефіцієнту компенсації 1, 2, що призвело до збільшення вартості таких послуг та покладання на відповідача додаткових витрат щодо оплати послуг балансування газу.

З огляду на викладене, судом першої інстанції встановлено, що сума заборгованості за надані послуги балансування за вказані позивачем періоди, повинна бути обрахована з застосуванням коефіцієнту компенсації 1 і повинна складати 12 687 169, 35 грн.

Місцевий господарський суд встановив, що відповідачем за послуги балансування за даним договором було здійснено оплату в сумі 4 165 206, 09 грн за рахунок субвенції порядку, передбаченому Постановою КМУ №256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на те, що послуги балансування проводилася відповідачем за рахунок коштів, виділених у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Постановою КМУ № 256 від 04.03.2002.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача про те, що договір транспортування природного газу № від 03.01.2017 є неукладеним, з підстав не погодження предмету договору (не підписані додатки 1 та 2, передбачені п.2.4 договору).

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 8 484 842, 28 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 рішення Господарського суду Полтавської області від 13.10.2020 скасовано, ухвалено нове про відмову в позові.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що предметом договору транспортування природного газу № від 03.01.2017 (пункти 2.1., 2.4.), є надання послуг транспортування природного газу, обсяг яких визначається додатком 1 (розподіл потужності) та додатку 2 (транспортування) і які відповідно до п. 2.8. Договору є його невід`ємною частиною.

При цьому, додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Пунктом 5.4. договору визначено, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії відповідно до статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" транспортування може здійснювати лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

В матеріалах справи відсутні підписані між сторонами додатки 1, 2, 3 до Договору, яким визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місце розташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки, а позивач не передавав об`єми (обсяги) природного газу в точках комерційного обліку.

У свою чергу, відсутність вказаних додатків, вказує на неузгодженість сторонами при підписанні договору переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу, та їх характеристик: назв ПППГ (ГРС, ПВВГ), місця встановлення та типу ВОГ (до/після вузла редукування), Pmax абсолютного (МПа), максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку за добу за стандартних умов, реквізитів Акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, як це передбачено додатками до Типового договору.

З врахуванням викладеного, оскільки сторони не укладали додатки 1, 2, 3, суд апеляційної інстанції вважав, що як наслідок сторони фактично не погодили предмет договору (потужність та обсяг транспортування газу), що є істотною умовою, а також не визначили перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

При цьому за відсутності вищевказаних документів (додатків 1, 2, 3), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складені Акціонерним товариством "Укртрансгаз" на підставі пункту 11.4 договору № від 03.01.2017 односторонні акти послуг балансування не можуть бути визнані належним доказом на підтвердження визначення обсягу та вартості послуг балансування газу в спірних періодах.

Суд апеляційної інстанції встановив, що надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, а відсутність узгоджених умов (додатків №№ 1,2,3) щодо обсягів та порядку надання цих послуг (предмету договору) унеможливлює виконання й решти положень Договору, в тому числі в частині порядку визначення вартості послуг балансування.

Не погоджуючись з постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 в цій частині, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в своїй касаційній скарзі зазначає про те, що Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" на виконання умов договору перераховувало на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" кошти за послуги балансування, що встановлено судом першої інстанції, а отже, не можна вважати такий договір неукладеним.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало клопотання про зупинення провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку колегією суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/450/20.

Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" подало заперечення на клопотання Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про зупинення провадження у справі.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 13.10.2021 на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду передано справу № 918/450/20.

Підставою для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду є необхідність відступлення від висновку щодо застосування статей 179, 180 Господарського кодексу України, статті 638 Цивільного кодексу України, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16. Наразі існують різні підходи Верховного Суду щодо визнання договорів транспортування природного газу укладеними/неукладеними у зв`язку з не підписанням додатку 1 (розподіл потужності) та/або додатку 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20 має суттєве значення для вирішення цієї справи, що переглядається, оскільки однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є відсутність договірних умов, які б регулювали порядок оплати послуг місячного небалансу природного газу (відсутність додатку № 1 (розподіл потужності) та додатку № 2 (транспортування) до договору про транспортування природного газу від 03.01.2017 №, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 917/1951/19 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України до прийняття відповідного рішення колегією суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20.

Керуючись статтями 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 917/1951/19 за касаційною скаргою акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 до прийняття відповідного рішення колегією суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй