ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 Справа № 914/2888/21

За позовом: Мелітопольської районної ради Запорізької області, м. Мелітополь Запорізької області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт», м. Львів,

про: стягнення заборгованості 23426,00 грн. та розірвання договору поставки №16 від 14 травня 2021 року.

Суддя І. Б. Козак

При секретарі Г.Гелеш

Представники сторін не з`явилися.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Мелітопольської районної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» про стягнення заборгованості та розірвання договору поставки.

Ухвалою суду від 22.09.2021 залишено позов без руху. 05.10.2021 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 02.11.2021. 14.12.2021 закрито провадження у справі, розгляд по суті призначено на 25.01.2022.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 25.01.2022 позивач не з`явився. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №16 від 14.05.2021 в частині поставки оплаченого товару (палива) на суму 23436,00грн. Також позивач просить розірвати договір поставки №16 від 14.05.2021 у зв`язку з істотним порушенням умов договору відповідачем. 14.12.2021 позивачем надіслано на адресу суду заяву (вх.№30106/21) про розгляд цієї справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю.

Попередній розрахунок судових витрат:

4540,00 грн сплачений судовий збір.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 25.01.2022 не з`явився. 30.11.2021 (після судового засідання) та 06.12.2021 надіслав на адресу суду відзив на позов (вх.№28660/21 та №29168/21) та клопотання від 29.11.2021 про поновлення строку на подання відзиву.

Оскільки ухвалу суду від 05.10.2021 про відкриття провадження у справі, якою встановлено відповідачу строк до 01.11.2021 на подання відзиву, Товариством «Прайм Лайт» отримано 07.10.2021 (за даними сайту Товариства «Укрпошта»), тому строк на подання відзиву сплив 01.11.2021 (о 24:00).

Згідно з нормою ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням призначеного Судом строку, тому подання Відповідачем Відзиву з пропущенням встановленого строку зумовлює наявність підстави, передбаченої нормою ч.2 ст.118 ГПК України, для залишення Відзиву без розгляду.

Позивач надіслав відповідь на відзив (вх.№30133/21 від 14.12.2021).

Обставини справи.

Між Мелітопольською районною радою Запорізької області (позивач по справі, покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (відповідач по справі, постачальник за договором) укладено договір №16, за яким постачальник зобов`язався поставити замовникові товари, зазначені в специфікації, а замовник - прийняти і оплатити такі товари: ДК- 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти (бензин А-92) (п. 1.1.).

Кількість товару сторони погодили у п.1.3 договору бензин А-92 по смарт-картках або скретч-картках (талонах) -3400л.

Відповідно до п. 2.1 ціна Договору становить 88536,00 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ.

У Специфікації № 1 до договору сторони погодили назву товару, одиниці виміру, кількість, ціну з ПДВ.

Позивачем оплачено відповідачу 52080,00 грн вартості паливно-мастильних матеріалів на підставі укладеного договору, що підтверджується копією платіжного доручення №163 від 21.05.2021 (на 2000 л бензину А-92).

Починаючи з 22.06.2021 відповідачем були заблоковані талони на заправку пального позивачу. Як зазначає позивач, Мелітопольська РР використала 1400 літрів пального, залишок невикористаних талонів становить 600 літрів.

Листом №01-16 від 08.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією про розірвання договору та повернення оплачених наперед коштів на суму 15624 грн.

Листом №677/02 від 30.07.2021 відповідач зобов`язався перед позивачем виконати всі умови договору після усунення технічних несправностей та відновлення безперебійного процесу постачання палива.

Станом на дату винесення рішення позивач заборгованість відповідачем не погашена.

Оцінка суду.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір №16 від 14.05.2021 є договором поставки.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач передав позивачу талони на пальне на 2000 літрів суму 52080,00 грн, а позивач оплатив такий товар, що підтверджується копією Видаткової накладної №163 від 21.05.2021.

Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 N 281/171/578/155 встановлено, що талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Відповідно до ст. 7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Проте, під час користування відповідними талонами позивачем виявлено недоліки, оскільки на АЗС неможливо було придбати пальне за такими талонами, про що позивачем неодноразово повідомлялося відповідача листами.

Суд звертає увагу, що відповідачем не подано доказів на спростування обставин, зазначених у позовній заяві, зокрема отримання позивачем товару.

Відсутність палива на АЗС, технічні збої в системах оператора чи відсутність співпраці між відповідачем і АЗС не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільний кодекс України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар пальне на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи встановлені обставини справи, неспростованість їх відповідачем, суд доходить висновку про порушене право позивача на отримання оплаченого ним товару у спосіб відпуску палива на АЗС в кількості, обумовленій договором. Відповідно, позивач має право вимагати у відповідача повернення сплаченої за неотриманий товар грошової суми. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 23436,00 грн. Однак, як убачається з матеріалів справи, позивач оплатив відповідачу 52080,00 грн вартості пального на 2000 літрів, отримав 1400 літрів бензину вартість 36456,00 грн. Відтак, відповідач не поставив позивачу 600 літрів вартість 15642,00 грн (по 26,4 грн за літр). Тому, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за непоставлений товар підлягає задоволенню частково в розмірі 15642,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору поставки, суд зазначає таке.

З положень ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ГК України господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання з оплати за товар, який мав бути використаний позивачем шляхом обміну оплачених талонів в мережах АЗС. Відповідач всупереч умовам договору неналежним чином здійснював виконання договірних зобов`язань.

Позивач звертався до відповідача з претензією про розірвання договору поставки та повернення суми оплаченого товару. Відповідач у листі №677/02 від 30.07.2021 зобов`язався перед позивачем виконати всі умови договору після усунення технічних несправностей та відновлення безперебійного процесу постачання палива.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо розірвання договору позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про розірвання договору №16 від 14.052021 року.

Частина 1 статті 631 ЦК України врегульовує, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Тобто, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, від 18.11.2019 у справі №910/16750/18, від 12.05.2020 у справі №911/991/19.

Як вбачається з матеріалів справи, цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2021 року.

В даному випадку істотність порушення відповідачем умов договору виявляється у невиконанні обов`язку щодо передачі оплаченого товару. Фактично, істотна умова договору з боку відповідача не виконана. А тому, суд вважає, що наявні обставини для розірвання спірного договору в судовому порядку.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір в силу вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (79044, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84/1 Б, ) на користь Мелітопольської районної ради (адреса: 72319, Запорізька обл, м.Мелітополь, вул.І.Алексєєва, 5, код ЄДРПОУ 20520078) 15642,00 грн основного боргу та 3783,33 грн судового збору.

3. Розірвати Договір поставки товару №16 від 14.05.2021 року, укладений між Мелітопольською районною радою(адреса: 72319, Запорізька обл, м.Мелітополь, вул.І.Алексєєва, 5, код ЄДРПОУ 20520078) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (79044, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Єфремова, буд. 84/1 Б, ).

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2022.

Суддя Козак І.Б.