ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Дніпро Справа № 908/939/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021р. (суддя Смірнов О.Г., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 02.11.2021р.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича (юридична адреса: Київська область, м. Вишневе)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дмитренко Інни Євгенівни (м. Запоріжжя)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРТТОРГ" (м. Львів)

про стягнення 3100 євро

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Солонін Ярослав Миколайович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дмитренко Інни Євгенівни, про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу за заявкою на транспортні послуги від 06.03.2021р., в розмірі 3100 євро.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Солонін Ярослав Миколайович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонами було укладено заявку, в якій чітко передбачено права та обов`язки, тому дійшов помилкового висновку, що ФОП Дмитренко І.Є. не була ані покупцем, ані замовником (одержувачем) спірного товару (вантажу), а лише особою, яка надавала інформаційні послуги згідно вказаної заявки, то пред`явлені позивачем вимоги до відповідача є безпідставними.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення законними та обгрунтованими, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які Позивач посилався як на підставу своїх вимог.

В обґрунтування своїх заперечень Відповідач зазначає на тому, що між сторонами по справі (ФОП Дмитренко та ФОП Солонін) не виникли правовідносини у сфері перевезення вантажу, тому рішення суду є законним та не може бути скасованим лише з формальних підстав.

Відповідач вважає, що Позивачем не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження укладення Договору перевезення вантажу (та не визначено вид такого договору/міжнародне сполучення/в межах України), не надано доказів в частині самого існування зобов`язальних відносин між ФОП Солонін та ФОП Дмитренко (перевезення вантажу/вид сполучення), не надано доказів завдання збитків, невиконання зобов`язання та причинно- наслідкового зв`язку між невиконанням зобов`язання та заподіяними збитками, відсутність зобов`язальних відносин за договором перевезення та відсутність вини Відповідача (ФОП Дмитренко) - Судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам та фактичним обставинам справи.

Відповідач також зазначає на тому, що Позивачем вказано зміст позовних вимог як «стягнення заборгованості» однак не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів існування самого зобов`язання за договором перевезення між ним та Відповідачем (як в частині внутрішньо державного сполучення, та головне - в частині міжнародного сполучення). Позивачем не надано пояснень та не спростовано існування іншого зобов`язання між ФОП Солонін та ТОВ «Стартторг», оскільки переміщення (перевезення) вантажу відбувалося у міжнародному сполученні між Відправником (sender) ANGEL FRUIT (адреса: L.IROON 64-69100 KOMOTINI GREECE VAT NR:EL 140666262) та Одержувач (buyer): LLC "STARTTORH" (адреса: 79018, мЛьвів, вул. Залізнична, 24, код СДРПОУ 43281741) Ш 43281741; підстава - CONTRACT: 013-21 DD 21.02.2021р., з подальшим митним оформленням вантажу.

Твердження позивача про факт отримання Відповідачем вантажу та виникнення обов`язку з оплати послуг з перевезення, на переконання відповідача, спростовується наявними доказами (у графі 24 CMR № 365164 відсутні жодні вказівки про особу отримувача вантажу, та транспортний засіб, на який здійснювалося відвантаження товару, інші докази свідчать про відсутність правового зв`язку та матеріальної зацікавленості Відповідача у товарі як на час його завантаження, так і переміщення через митний кордон, митного оформлення та переміщення в межах України, подальшого відвантаження у місці вигрузки - місто Київ).

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М..

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, в порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.02.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В., апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021р. прийнято до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Позов мотивовано тим, що у березні 2021 році між Фізичною особою-підприємцем Солоніним Ярославом Миколайовичем (далі - Перевізник) та Фізичною-особою Дмитренко Інною Євгенівною (надає інформаційні послуги) було складено заявку на транспортні послуги від 06 березня 2021 року (далі - Заявка), відповідно до умов якої Перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажу згідно таких умов: вантаж - полуниця, картопля, маса вантажу - 10-11 т, реф.,темп+3 постійно; пункт завантаження - Патри (Варда); пункт вивантаження - Київ; час та дата подачі авто під вивантаження - 07.03.2021; час та дата подачі авто під вивантаження по приїзду - 2-3 дня "ринок". Контактна особа з завантаження ОСОБА_1 НОМЕР_6. Контактна особа з вивантаження ОСОБА_2 НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.2. розділу І Заявки визначено вартість перевезення - 3100 євро готівкою при вивантаженні.

Умовами п. 2.1., 2.2. розділу ІІ Заявки визначено, що Перевізник зобов`язаний: надати в призначений час транспортний засіб в технічно справному стані; доставити вантаж до пункту призначення та передати його одержувачу вантажу, який має юридично оформлене підтвердження повноважень в отриманні даного вантажу.

Замовник зобов`язаний: своєчасно оплачувати перевезення вантажу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора-Перевізника; підготувати вантаж до перевезення до прибуття автотранспорту в справній тарі, яка забезпечує повне збереження вантажу, закріпити вантаж в кузові автомобіля, видати водію усі документи для перевезення вантажу.

Пунктом 4.1. Заявки передбачено, що всі спірні питання, які виникають в процесі співпраці сторони вирішують шляхом перемовин, у випадку непогодження спірних питань сторони можуть звернутися до господарського суду за місцем знаходження Експедитора-Перевізника, рішення суду є останнім рішенням для обох сторін.

Згідно із п. 6.3. розділу VI Заявки, договір-заявка, передана факсом, має силу оригіналу.

У вказаній заявці після п. 6.3. також було зазначено: Рено НОМЕР_5/НОМЕР_3 ОСОБА_3 НОМЕР_7.

Позивач в позові зазначає, що таким чином, вищевказаною Заявкою передбачені умови перевезення та здійснення оплати за перевезення, заявка є чинна, передана факсом та має силу оригіналу.

Так, продавцем (Angel Fruit) було видано покупцю (LCC "STARTTORH") рахунок-фактуру (INVOICE) № 1074 від 07.03.2021р. (до контракту № 013-21 DD 24.02.2021), відповідно до якого вартість полуниці вагою 3000 кг (6 палетів) складає - 5940,00 євро, а картоплі вагою 5040,00 кг (6 палетів) - 1008,00 євро. На даний товар було видано фітосанітарний сертифікат для експорту № 31638/18.

В матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна СМR серії А № 365164, зі змісту якої вбачається, що вантаж (полуниця вагою брутто 3420 кг в обсязі 3000 кг та картопля вагою брутто 5100 кг в обсязі 5040 кг) було завантажено 08.03.2021р., одержано одержувачем 18.03.2021р., про що свідчить підпис одержувача в графі 24 вказаної накладної.

Позивач в позові вказує, що з метою спостереження та визначення місцезнаходження автомобіля перевізника, ФОП Солоніним Я М. було укладено договір з ТОВ "КГК-ГЛОБАЛ" № 2 від 18.02.2021р.. Зазначає, що ТОВ "КГК-ГЛОБАЛ" було видано ФОП Солоніну Я.М. довідку № 3 від 30.03.2021р., відповідно до якої ТОВ "КГК-ГЛОБАЛ" підтвердило, що дійсно було укладено договір між вищевказаними особами та за весь період співпраці збоїв у роботі GPS та програми моніторингу не було виявлено. Повідомляє, що за допомогою спеціального пристрою Солонін Я.М. мав змогу стежити за місцезнаходженням транспортного засобу (додав до позову роздруківки). Вказує, що дані роздруківки додатково підтверджують факт здійснення перевезення та доставлення товару до місця вивантаження.

Позивач в позові вказує, що з урахуванням того, що наданими доказами підтверджується факт отримання відповідачем (як замовником) вантажу згідно міжнародної товарно-транспортної накладної СМR № 365164, у відповідача виник обов`язок з оплати наданих позивачем послуг з перевезення, однак послуги за перевезення позивачу оплачені не були, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору є стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, за заявкою на транспортні послуги.

Позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях позивача, що у відповідача виник обов`язок з оплати наданих позивачем послуг з перевезення в сумі 3100 євро.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між позивачем та відповідачем будь-яких договорів перевезення на підставі заявки на транспортні послуги від 06.03.2021р., а згідно наявних у справі доказів ФОП Дмитренко І.Є. (відповідач у справі) не була ані покупцем, ані замовником (одержувачем) спірного товару (вантажу), а є лише особою, яка надавала інформаційні послуги згідно вказаної заявки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2- 4 ст. 909 ЦК України, договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частинами 1, 2 ст. 306 ГК України визначено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частиною 1 ст. 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч. 2 ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Як вже зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що у березні 2021р., між Фізичною особою-підприємцем Солоніним Ярославом Миколайовичем (далі - Перевізник) та Фізичною-особою Дмитренко Інною Євгенівною (надає інформаційні послуги) було складено заявку на транспортні послуги від 06.03.2021 р. (далі - Заявка), відповідно до умов якої Перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажу згідно таких умов: вантаж - полуниця, картопля, маса вантажу - 10-11 т, реф.,темп+3 постійно; пункт завантаження - Патри (Варда); пункт вивантаження - Київ; час та дата подачі авто під вивантаження - 07.03.2021р.; час та дата подачі авто під вивантаження по приїзду - 2-3 дня "ринок". Контактна особа з завантаження ОСОБА_1 НОМЕР_6. Контактна особа з вивантаження ОСОБА_2 НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.2. розділу І Заявки визначено вартість перевезення - 3100 євро готівкою при вивантаженні.

Умовами п. 2.1., 2.2. розділу ІІ Заявки визначено, що Перевізник зобов`язаний: надати в призначений час транспортний засіб в технічно справному стані; доставити вантаж до пункту призначення та передати його одержувачу вантажу, який має юридично оформлене підтвердження повноважень в отриманні даного вантажу.

Замовник зобов`язаний: своєчасно оплачувати перевезення вантажу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора-Перевізника; підготувати вантаж до перевезення до прибуття автотранспорту в справній тарі, яка забезпечує повне збереження вантажу, закріпити вантаж в кузові автомобіля, видати водію усі документи для перевезення вантажу.

Пунктом 4.1. Заявки передбачено, що всі спірні питання, які виникають в процесі співпраці сторони вирішують шляхом перемовин, у випадку непогодження спірних питань сторони можуть звернутися до господарського суду за місцем знаходження Експедитора-Перевізника, рішення суду є останнім рішенням для обох сторін.

Згідно із п. 6.3. розділу VI Заявки, договір-заявка, передана факсом, має силу оригіналу.

У вказаній заявці після п. 6.3. також було зазначено: Рено НОМЕР_5/НОМЕР_3 ОСОБА_3 НОМЕР_7.

Зі змісту наявної у справі заявки на транспортні послуги вбачається, що ФОП Дмитренко Інна Євгенівна зазначена як особа, яка надає інформаційні послуги.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, ФОП Дмитренко Інна Євгенівна не зазначена у вказаній заявці, як Замовник, відтак вона не є замовником, на якого покладений обов`язок своєчасно оплачувати перевезення вантажу.

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено, що суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Так, наявна в матеріалах справи міжнародна товарно-транспортна накладна серії А № 365164, містить відомості наступного змісту: Відправник (графа 1) (sender) ANGEL FRUIT (адреса: L.IROON 64-69100 КОМОТІNI GRЕЕСЕ VАТ NR:EL 140666262) підстава - CONTRАСТ: 013-21 DD 21.02.2021р.; Одержувач (графа 2) (buуеr): LLС "SТАКТТОRН" (адреса: 79018, місто Львів, вул. Залізнична, 24, ) ID 43281741; місце розвантаження вантажу (графа 3) LVIV, UKRAINE; документи, які додаються (графа 5) INVOICE Nо: 1074 07.03.2021 РНYТО 31638/18; відомості про товар (знаки, номери, кількість місць, рід пакування, найменування вантажу) графи 6-9: ВОХЕS 600 STRAWBERRIES (полуниця) за кодом 081010000, 6 палет, РОТАТОЕS (картопля) за кодом 070190900, кількість палет 6, відомості про вагу (брутто) полуниця за кодом 081010000 - 3420 кг, картопля за кодом 070190900 - 5100,00 кг. (разом - 8520 кг); графа 16 (відомості про Перевізника) Солонін Я.М. (код НОМЕР_2 ); графа 17 (відомості про наступного Перевізника) K-LKW: НОМЕР_5/ НОМЕР_3 ; графа 24 відомості про одержувача (вантаж одержано): підпис особи без відомостей про П.І.Б., 18.03.2021р. та печатка SERVICIUL VAMAL AL REPUBLIC MOLDOVA 0103.

З рахунку INVOICE № 1074 від 07.03.2021р., на суму 6948,00 євро, вбачається, що він містить відомості наступного змісту: відомості про Експортера (sender) - ANGEL FRUIT (адреса: L.IROON 64-69100 КОМОТІNI GRЕЕСЕ VАТ NR:EL 140666262); відомості про Покупця (buуеr): LLС "SТАКТТОRН" (адреса: 79018, місто Львів, вул. Залізнична, 24, ); відомості про автомобіль транспортний засіб (ТRUСК) № НОМЕР_5 / НОМЕР_3 , яким здійснювалось перевезення вантажу; відомості про КОНТРАКТ № 013-21 DD 24.02.2021р.; відомості про умови поставки та пункт поставки: (Terms of delivery) СРТ LVIV.

Аналіз змісту поданих позивачем разом із позовною заявою документів свідчить про те, що правовідносини щодо перевезення спірного товару (вантажу) виникли між суб`єктами господарювання: ANGEL FRUIT (Греція) (відправник, продавець), ТОВ "СТАРТТОРГ" (Україна, Львів) (одержувач, покупець) та ФОП Солоніним Я.М. (Україна, м. Київ) (перевізник).

Отже, з вищевказаних документів вбачається, що фактичним покупцем (замовником) та одержувачем товару було саме ТОВ "СТАРТТОРГ", тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ФОП Дмитренко І.Є. не мала відношення до отримання товару (полуниця, картопля), тобто не є особою, яка мала права на одержання вантажу.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч даним нормам, скаржник не надав доказів для обґрунтування своєї позиції.

Належних та допустимих доказів того, що вантаж згідно міжнародної товарно-транспортної накладної CMR серії А № 365164 був прийнятий саме відповідачем, матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлені обставини, господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, які стосуються позовних вимог про стягнення коштів, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Таким чином, Господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021р. у справі № 908/939/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта - Фізичну особу-підприємця Солоніна Ярослава Миколайовича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус