ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 Справа № 914/3276/21

Господарський суд Львівської області у складі судді З.П. Гоменюк, при секретарі судового засідання І.С. Зусько, розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Задля Руху», м. Лубни, Полтавська область,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів», м. Миколаїв, Львівська область

про стягнення 136136,35 грн

за участю представників: не з`явилися.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Задля Руху» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» про стягнення 136 136,35 грн.

Ухвалою від 05.11.2021 позов залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позову шляхом надання суду доказів, що підтверджують здійснення відповідачем часткової оплати товару, поставленого відповідно до видаткової накладної від 23.02.2021 № 398/8 на суму 16 692,88 грн; копій документів, що долучені у якості додатків до позовної заяви, засвідчених з дотриманням вимог ДСТУ 4163:2020.

22.11.2021 на адресу суду надійшла заява (вх. № 27860/21) на виконання ухвали від 05.11.2021.

Ухвалою від 30.11.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 10.01.2022.

06.01.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 237/22), у якому останній повідомляє про здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості, а також просить суд розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника.

Ухвалою від 10.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання від 10.01.2022, суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 24.01.2022.

У судове засідання 24.01.2022 представники сторін не з`явилися, додаткових клопотань на адресу суду не скеровували.

У судовому засіданні 24.01.2022 суд з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо дослідив докази. З огляду на неявку представників сторін у судове засідання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

В судовому засіданні 24.01.2022 після повернення з нарадчої кімнати суд повідомив про ухвалення рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» Договору поставки № 07/21ЛВ від 04.01.2021 поставив відповідачеві товар, що підтверджується долученими до позову копіями видаткових накладних. Відповідач прийняв товар відповідно до кожної накладної, однак, всупереч умовам договору, такий не оплатив.

Таким чином, станом на дату подання позову сума заборгованості ТОВ «Вояж-Львів» перед ТОВ «Задля Руху» складає 96852,62 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією № 290 від 22.09.2021, у якій просив оплатити суму боргу, прострочену станом на день звернення з цією претензією. Проте відповіді не отримав.

Керуючись положеннями Договору поставки та нормами чинного законодавства, ТОВ «Задля Руху» нарахувало відповідачеві 7423,03 грн пені, 24% річних у розмірі 12490,18 грн та штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу 19370,52 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Аргументи відповідача.

Відповідач станом на дату ухвалення рішення у справі відзиву на позов не подав, хоча про розгляд справи № 914/3276/21 був проінформований належним чином.

Усі процесуальні документи, ухвалені судом у цій справі, надсилалися на юридичну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 81600, Львівська область, Миколаївський район, місто Миколаїв, вулиця Лисенка, будинок 45.

Станом на 24.01.2022 до господарського суду не повернулася поштова кореспонденція, скерована на юридичну адресу відповідача.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а відповідач мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд також бере до уваги поведінку відповідача, а саме той факт, що під час розгляду справи останнім було частково погашено суму основної заборгованості за Договором поставки від 04.01.2021 № № 07/21ЛВ у розмірі 24000,00 грн.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04.01.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Задля Руху» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» укладений Договір поставки № 07/21ЛВ, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, комплектуючі для транспортних засобів вітчизняного та імпортного виробництва, що надалі іменується товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються у рахунках та видаткових накладних. За взаємною згодою сторін на кожну партію поставки можуть складатися специфікації, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктами 3.1., 3.4. Договору визначено, що ціни на товар у постачальника встановлюються у гривнях і фіксуються в рахунках на оплату на дату їх виставлення на кожну окрему партію товару. Ціна тари (упаковки) включена в ціну товару. Оплата товару покупцем здійснюється на умовах відстрочки платежу на строк, вказаний у видатковій накладній, згідно з якою був поставлений товар. У випадку, якщо у видатковій накладній на товар не вказано кількість днів відстрочки платежу, строк оплати поставленого товару не може перевищувати 14-ти календарних днів з моменту поставки.

Будь-які грошові кошти покупця, які він оплачує з посиланням на номер та дату цього договору, сторони вважають такими, що надійшли на погашення тієї заборгованості покупця перед постачальником, що виникла раніше, відповідно до календарної черговості її виникнення. У випадку, якщо неможливо встановити, за який конкретно товар здійснена оплата, то постачальник має право зарахувати таку оплату в рахунок погашення заборгованості за товар, що був поставлений раніше, а вразі переплати така оплата зараховується в якості попередньої оплати за майбутні поставки товару (п. 3.5. Договору).

Положеннями п. 4.1. Договору передбачено, що покупець на кожну партію товару складає заявку та надсилає її постачальнику засобами електронного зв`язку. Заявка вважається узгодженою особами сторонами, якщо вони дійшли згоди щодо асортименту, кількості та ціни товару. Відповідно до узгодженої заявки постачальник виписує рахунок на оплату та здійснює поставку товару на підставі видаткової накладної.

Відповідно до п. 4.4., 4.5. Договору, датою поставки вважається дата підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар. Повноваження особи, яка діє в інтересах покупця, на отримання товару від постачальника, підтверджуються довіреністю або іншим документом відповідно до законодавства. Уповноважуючи певну особу на прийняття товару від постачальника, покупець автоматично уповноважує таку особу підписувати відповідні товаро-супровідні документи на товар.

Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару покупцю за видатковою накладною на товар. Підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар розуміється як одержання покупцем одночасно з товаром його приналежностей і документів, що стосуються товару, і які підлягають передачі разом з товаром. При відсутності яких-небудь із приналежностей товару або документів, що стосуються товару, покупець робить про це відмітку у видатковій накладній (п. 4.6. Договору).

До матеріалів справи долучена копія довіреності № 1 від 01.01.2021, відповідно до якої ТОВ «Вояж-Львів» уповноважив Ковальчука В.А. на отримання від ТОВ «Задля Руху» запчастин у кількості однієї тисяч одиниць.

Факт поставки відповідного асортименту та кількості товару підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних: № 398/8 від 23.02.2021 на суму 28272,00 грн; № 404/8 від 24.02.2021 на суму 5700,00 грн; № 405/8 від 24.02.2021 на суму 9285,72 грн; № 589/8 від 15.03.2021 на суму 7205,04 грн; № 593/8 від 15.03.2021 на суму 1809,12 грн; № 814/8 від 01.04.2021 на суму 5646,60 грн; № 846/8 від 06.04.2021 на суму 6334,80; № 847/8 від 06.04.2021 на суму 10107,06 грн; № 930/8 від 13.04.2021 на суму 5472,36 грн; № 938/8 від 14.04.2021 на суму 11086,20 грн; № 1137/8 від 29.04.2021 на суму 10152,54 грн; № 1143/8 від 30.04.2021 на суму 10528,80 грн; № 1498/8 від 07.06.2021 на суму 1945,26 грн.

Зазначені видаткові накладні скріплені підписами двох сторін, та містять зазначення «Умова продажу: відтермінування платежу на 14 календарних днів».

Видаткова накладна № 398/8 від 23.02.2021 на суму 28272,00 грн частково оплачена відповідачем, сума заборгованості за нею складає 16806,72 грн.

Відповідно до п. 7.2., 7.3. Договору поставки, у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, покупець в першу чергу зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення протягом всього часу прострочення, а також, відповідно до статті 625 ЦК України, 24% річних від простроченої суми протягом всього часу прострочення в оплаті, а потім сплатити суму основного боргу. Сума пені та річних буде нараховуватись постачальником за кожний день прострочення в оплаті і виставлятися покупцю до оплати в першому рахунку на наступний місяць. Покупець погоджується з тим, що постачальник під час надходження грошових коштів від покупця за товар по даному Договору застосовує черговість погашення грошових зобов`язань у відповідності до ст. 534 ЦК України: спочатку погашається нарахована сума за прострочення в оплаті, а потім основний борг.

Крім вищезгаданих пені та річних у випадку порушення строків оплати більше, ніж на 30 календарних днів, покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 8.1. Договору, всі спори сторони намагатимуться вирішувати шляхом переговорів. У разі недосягнення згоди, такий спір буде вирішуватися у відповідності до законодавства України в господарському суді за місцем знаходження відповідача.

ТОВ «Задля Руху» звернулося до ТОВ «Вояж-Львів» з претензією від 22.09.2021 за вих. № 290, у якій позивач повідомляє про наявність заборгованості з оплати поставленого товару, та просить відповідача перерахувати відповідні грошові кошти за на рахунок ТОВ «Задля Руху» протягом семи днів з дня отримання претензії.

Відповідач на таку претензію відповіді не надав, суму боргу не сплатив.

06.01.2022 позивач подав до суду клопотання (вх. № 237/22), у якому повідомляє про часткову сплату відповідачем суми основного боргу, на підтвердження чого долучає відповідні платіжні доручення: № 4126 від 27.10.2021 на суму 2000,00 грн; № 4143 від 28.10.2021 на суму 20000,00 грн; та № 4309 від 17.12.2021 на суму 2000,00 грн.

У графі «призначення платежу» у вказаних платіжних документах міститься посилання на договір № 44/17 від 01.03.2017. Позивач повідомляє суд, що ці реквізити вказані відповідачем помилково, оскільки договір № 44/17 від 01.03.2017 це попередній договір, укладений між цими ж сторонами, термін дії якого закінчився. Оскільки заборгованості за договором № 44/17 від 01.03.2017 немає, то перераховані відповідачем кошти позивач зарахував на погашення заборгованості за Договором поставки від 04.01.2021 № 07/21ЛВ.

Відповідач щодо позову не заперечив, про інші обставини справи суду не повідомив.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Господарські зобов`язання між Товариство з обмеженою відповідальністю «Задля Руху» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» виникли на підставі укладеного Договору поставки від 04.01.2021 № 07/21ЛВ.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Укладений між сторонами Договір поставки від 04.01.2021 № 07/21ЛВ станом на дату розгляду справи є чинним, оскільки у п. 9.2 такого Договору сторони визначили, що він діє до 31.12.2022 року включно, а в частині непроведених взаєморозрахунків до моменту проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Факт здійснення поставки товару підтверджується копіями долучених до матеріалів справи видаткових накладних, що беззаперечно підписані двома сторонами. У видаткових накладних встановлено, що умовою продажу товару по кожній накладній є відтермінування платежу на 14 календарних днів.

Однак всупереч вказаному, а також умовам Договору поставки від 04.01.2021 № 07/21ЛВ, відповідач не оплатив отриманий товар у повному обсязі.

Станом на дату звернення позивача із цим позовом до господарського суду загальна сума поставленого, але неоплаченого товару складала 96852,62 грн. Однак в процесі розгляду справи ТОВ «Вояж-Львів» частково погасило основний борг, сплативши на користь позивача 24000,00 грн. Отже, основна заборгованість за Договором становить 72852,62 грн.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок прострочення відповідачем оплати за отриманий товар позивач застосував штрафні санкції та нарахував боржнику: пеню 7423,03 грн, 24% річних 12490,18 грн, штраф 19370,52 грн.

Здійснивши перевірку правильності таких нарахувань, суд зазначає, що такі підлягають задоволенню частково, а саме: пеня у розмірі 7359,32 грн, штраф у розмірі 14570,52 грн. Розрахунок 24% річних суд на загальну суму 12490,18 грн суд вважає правильним та таким, що підлягає до задоволення.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Частина перша статті 4 ГПК України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

За умовами ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 1788,76 грн.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (81600, Львівська область, м. Миколаїв, вул. Лисенка, буд. 45, ідентифікаційний код 38008383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Задля Руху» (37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Івана Франка, буд. 1, ідентифікаційний код 30568711) 72852,62 грн основного боргу, 14570,52 грн штрафу, 7359,32 грн пені, 12490,18 грн 24% річних, та 1788,76 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.01.2022.

Суддя Гоменюк З.П.