ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4645/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононової О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши справу за заявою Фізичної особи ОСОБА_1
про неплатоспроможність Фізичної особи ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1

за участю :

представника ОСОБА_1 - Овчаренко А.І.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність фізичної особи на підставі книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

В поданій заяві ОСОБА_1 просить суд відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність та вказує на те, що наразі має прострочені зобов`язання у загальному розмірі 163 490,15 грн.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не може самостійно погасити наявну суму заборгованості перед кредиторами у зв`язку з відсутність належного рівня доходу для погашення такого розміру заборгованості, що стало підставою для її звернення до суду з даною заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Дослідивши надану заяву Фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність судом було встановлено, що вона не відповідала вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 29.11.2021 заяву (вх. 4645/21 від 25.11.2021) ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 10-ти денний строк з моменту вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом подання до суду доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі, встановленому абзацом 3 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

13.12.2021 до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 29300) про усунення недоліків, з якою заявниця надала суду докази доплати 10 685,00 грн. в рахунок авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі, встановленому абзацом 3 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 22.12.2021 було прийнято заяву Фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; підготовче засідання по справі призначити на 12.01.2022 та зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду: додаткові докази, які свідчать про неплатоспроможність ОСОБА_1 (за наявності).

В судовому засіданні 12.01.2022 представник ОСОБА_1 наполягав на задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , посилаючись на наявність заборгованості перед банківськими установами у загальному розмірі 163 490,15 грн. В підтвердження такої суми заборгованості заявником був наданий до заяви Виписка Українського бюро Кредитних історій станом на 15.11.2011.

В судовому засіданні 12.01.2022 було відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 в підготовчому засіданні на 24.01.2022 об 10:40 год. та зобов`язано заявника надати суду докази в підтвердження заборгованості у визначеному в заяві розмірі. Зокрема, суд звернув увагу представника заявника на те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додані докази в підтвердження укладення угоди щодо кредитного зобов`язання лише з АТ "Альфа - Банк", щодо інших кредиторів, окрім виписки Українського бюро Кредитних історій, жодного доказу в підтвердження підстав виникнення зобов`язання заявником до заяви не додано.

24.01.2022 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх. № 1438), в якому представник боржника просить суд зобов`язати АТ "Альфа-Банк", АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Пумб" надати суду належним чином засвідчені копії кредитних договорів, які укладені з ОСОБА_1 . В наданому клопотання заявник зазначає, що ним було отримано відповідні відомості щодо розміру зобов`язання лише від АТ "Альфа - Банк", інші кредитні установи на запит заявника відповідей не надали.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив суд задовольнити надане клопотання та витребувати документи в підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед кредитними установами.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про витребування документів в підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед кредитними установами, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

У разі неможливості самостійно надати докази учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом у порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 79 ГПК України визначає поняття вірогідності доказів. Згідно до ч.1. цієї статті визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Частина 2 цієї статті встановлює, що питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У господарському судочинстві принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано в Постанові Великої палати ВСУ від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

Виходячи із системного аналізу положень статей 115, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначеними нормами визначено підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи (частина друга статті 115 КУзПБ), а за відсутності таких підстав - визначено наслідки розгляду заяви боржника та підстави для прийняття судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (частина четверта статті 119 КУзПБ).

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 КУзПБ дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись місцевим судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема: конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (пункт 3);

Отже, з урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ.

Так, заявник ОСОБА_1 зазначає про наявність грошових зобов`язань перед трьома банківськими установами, проте до заяви додає докази наявності підстав виникнення грошового зобов`язання лише перед АТ "Альфа - Банк" та просить суд витребувати у банківських установ відповідні документи в підтвердження наявності таких підстав, проте в клопотанні не наведено жодного обґрунтування причин неможливості самостійно надати такі документи або доказів відмови банківських установ в наданні таких документів.

Суд також звертає увагу заявника, що законодавцем у справах про неплатоспроможність обов`язок доказування обґрунтованості наявності підстав щодо відкриття провадження про неплатоспроможність покладено саме на боржника, а предметом розгляду в підготовчому засіданні в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження, зокрема й підстав виникнення зобов`язань перед кредиторами.

Суд повинен перевірити відповідність поданої заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ.

За таких обставин, суд вважає клопотання представника ОСОБА_1 безпідставним та необґрунтованим, а тому дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Враховуючи, що в підготовчому засіданні заявником не додано достатніх та достовірних доказів в підтвердження підстав виникнення заборгованості перед визначеними в заяві кредиторами, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи в підготовчому засідання та повторно зобов`язати заявника надати суду документи в підтвердження наявності визначеної в заяві заборгованості перед кредитними установами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 74, 76, 77, 79, 81, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задововоленні клопотання ОСОБА_1 про витребуванні доказів.

2. Відкласти розгляд справи в підготовчому засіданні на "09" лютого 2022 р. о(об) 10:40 год.

3. Судове засідання відбудеться за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під`їзд, зал № 104.

4. Повторно зобов`язати ОСОБА_1 надати суду документи, в підтвердження наявності зазначеної в заяві заборгованості перед кредитними установами.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 31.01.2022.

Суддя Кононова О.В.