АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. ОдесаСправа № 923/1292/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Орел Михайла Ігоровича

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021

по справі №923/1292/21

за позовом Заступника керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі,

позивач-1: Міністерство освіти та науки України

позивач-2: Державний професійно-технічний навчальний заклад "Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії"

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Орел Михайла Ігоровича

про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності та повернення майна

ВСТАНОВИВ

У вересні 2021 Заступник керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до Господарського суду Херсонської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (позивач-1) та Державного професійно-технічного навчального закладу "Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії" (позивач-2) до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відповідач-1) та фізичної особи-підприємця Орел Михайла Ігоровича (відповідач-2) з вимогами про:

1) визнання недійсним укладеного між відповідачами договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2020 №1611-20-065;

2) зобов`язання відповідача-2 звільнити та повернути позивачу-2 державне нерухоме майно - частину будівлі літ. Б, загальною площею 362,4кв.м. та сарай літ. В, загальною площею 73,2кв.м., з місцезнаходженням за адресою м. Херсон, вул. Баку,8, що перебуває на балансі позивача-2, вартістю 678522 грн, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 30.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

У листопада 2021 фізична особа-підприємець Орел Михайло Ігорович звернувся до Господарського суду Херсонської області з зустрічним позовом в якому просив стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії" 43727,51 грн безпідставно набутих грошових коштів; з Управління державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області 29124,56 грн безпідставно набутих грошових коштів; з Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області 23256,93 грн безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 повернуто фізичній особі-підприємцю Орел Михайлу Ігоровичу зустрічну позовну заяву у справі № 923/1292/21.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилаючись на приписи ч.2 ст.180 ГПК України зазначив, що зустрічний позов не містить належного обґрунтування доцільності його розгляду разом з первісним позовом, зокрема, з огляду на заявлення вимог за зустрічним позовом до двох відповідачів - двох Управлінь Державної казначейської служби України, які не є учасниками справи на момент подання зустрічного позову; вимоги за зустрічним і первісним позовами не можуть бути зараховані; задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову (навпаки, задоволення первісного позову, що найменше, за вимогою про визнання недійсним договору оренди між відповідачами, є обов`язковою передумовою задоволення зустрічного позову).

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову фізичної особи - підприємця Орел М.І. до спільного розгляду з первісним позовом Заступника керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області, що зумовило повернення зустрічної позовної заяви на підставі положень ч.6 ст.180 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ФОП Орел М.І. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/1292/21 та направити справу для продовження розгляду в Господарському суді Херсонської області.

В обґрунтування своїх вимог за апеляційною скаргою скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права з огляду на таке.

Так апелянт зазначає, що за первісним позовом однією з вимог є вимогам про визнання недійсним договору оренди та повернення майна балансоутримувачу. Відтак, правовим наслідком визнаного недійсним правочину є двостороння реституція, тобто повернення сторін правочину у той майновий стан, в якому вони перебували до його вчинення, відповідно до якої у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути одна одній у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З огляду на таке, апелянт вважає, що за умови задоволення позовних вимог прокурора ФОП Орел М.І. буде зобов`язаний повернути майно. При цьому, як стверджує скаржник, протягом усього періоду дії договору оренди він належним чином виконував обов`язки щодо сплати орендної плати за користування майном та такі кошти сплачувались на рахунок місцевого, обласного бюджету, та рахунок державного професійно-технічного навчального закладу «Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії». Відповідно, як вважає апелянт, за наслідком недійсності правочину мають бути повернуті ФОП Орел М.І., як безпідставно набуті.

На думку апелянта, здійснити захист свого права на повернення майна ФОП Орел М.І. може шляхом подання позову про повернення безпідставно набутих грошових коштів. При цьому, як стверджує скаржник, підставами первісного позову - є порушення вимог закону при укладенні договору оренди, а предметом - визнання договору недійсним та проведення часткової реституції (повернення майна на користь держави). В свою чергу предметом зустрічного позову є проведення реституції в частині повернення грошових коштів, сплачених за недійсним договором.

За твердженням апелянта законом визначено, що наслідком недійсності правочину є саме двостороння реституція, отже первісний та зустрічний позови доцільно розглядати спільно. При цьому, як вважає апелянт. Прокурором у первісному позові зазначено лише про повернення орендованого майна на користь держави, тобто лише про односторонню реституцію.

За наведених обставин скаржник вважає, що обидва позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин і мають розглядатись в одному провадженні.

Скаржник також відзначає, що Господарський процесуальний кодекс України у чинний редакції не містить приписів щодо права відповідача пред`явити зустрічний позов виключно до позивача по справі. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. З огляду на таке, на думку апелянта, посилання суду першої інстанції на відсутність обґрунтування доцільності розгляду первісного позову разом з зустрічним з огляду на заявления вимог до двох відповідачів - Управлінь Державної казначейської служби України, які не є учасниками справи, а також посилання на таку підставу відмови, як відсутність виключення повністю або частково первісного позову при задоволенні зустрічного, не можна вважатись такими, що ґрунтуються на вимогах процесуального закону і не суперечить йому.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №923/1292/21 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Орел Михайла Ігоровича на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень прокурор зазначає, що первісний позов виник і правочину оренди державного майна, які на думку прокурора, виникли із порушенням вимог законодавства. Натомість, спосіб захисту прав та інтересів, який містить зустрічний позов виникає, як наслідок визнання судом правочину оренди державного майна недійсним.

Відтак, прокурор вважає, що на момент розгляду первісного позову права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено, що виключає звернення до суду за їх захистом.

У даному випадку, як вважає прокурор, відмова у задоволенні первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного. Як і задоволення первісного позову унеможливлює задоволення зустрічного позову через те, що рішення яким встановлено факт недійсності спірного договору оренди не набуде чинності.

Наведене, на думку прокурора, свідчить про те, що їх розгляд не є доцільним у одному провадженні, адже обставини, викладені у зустрічному позові, якими позивач обґрунтовує свої вимоги ще не виникли. Докази, що підтверджують вказані обставини на момент подання зустрічного позову не існують та ґрунтуються на припущеннях позивача.

Прокурор стверджує, що з огляду на предмет і підстави первісного та зустрічного позовів у цій справі відсутній, як їх взаємозв`язок (підстави та предмет різні, доказів за зустрічним позовом не існує на момент його подання), що в свою чергу свідчить про недоцільність їх спільного розгляду.

З огляду на наведене прокурор вважає, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу прийнято у відповідності до вимог процесуального права, оскільки первісний та зустрічний позов не є взаємопов`язаними, і задоволення одного з них не може виключити повністю або частково задоволення іншого, а тому спільний розгляд цих позовів не є доцільним.

Згідно з частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Так, предметом позовних вимог за первісним позовом є вимоги Заступника керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (позивач-1) та Державного професійно-технічного навчального закладу "Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії" (позивач-2) до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Орел Михайла Ігоровича (відповідач-2) про:

1) визнання недійсним договору між відповідачами про оренду індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.01.2020 №1611-20-065;

2) зобов`язання відповідача-2 звільнити та повернути позивачу-2 державне нерухоме майно - частину будівлі літ.Б, загальною площею 362,4кв.м. та сарай літ.В, загальною площею 73,2кв.м., з місцезнаходженням за адресою м. Херсон, вул. Баку,8, що перебуває на балансі позивача-2, вартістю 678522 грн, шляхом підписання акту приймання-передачі.

Відтак предметом первісного позову є визнання договору оренди недійсним та повернення майна на користь держави.

В якості підстав первісного позову зазначено порушення вимог законодавства, зокрема ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» при укладенні між відповідачами за первісним позовом договору оренди від 29.01.2020 № 1611-20-065.

Разом з цим, зустрічний позов спрямований на стягнення грошових коштів, зокрема позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії» на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 43 727,51 грн, з Управління державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області 29 124,56 грн та з Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області 23 256,93 грн.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог ФОП Орел М.І. посилається на те, що за умови задоволення первісних позивних вимог ФОП Орел М.І. буде зобов`язаний повернути передане в оренду майно. При цьому, протягом всього часу періоду дії договору оренди ФОП Орел М.І. належним чином виконував умови даного договору, зокрема вносив орендні платежі на користь місцевого бюджету, обласного та рахунок державного професійно-технічного навчального закладу «Херсонський ліцей зв`язку та поліграфії». Відповідно, за наслідком недійсності правочину, такі кошти мають бути повернуті ФОП Орел М.І., як безпідставно набуті.

З огляду на таке, позивач за зустрічним позовом вважає, що предметом зустрічного позову є проведення реституції в частині повернення грошових коштів, сплачених за недійсним договором.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоцільності розгляду зустрічного позову разом з первісним.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 180 ГПК відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити дійсні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Згідно з постановами Верховного Суду від 17.05.2021 у справі №910/18778/20, від 22.04.2019 у справі №914/2236/18 конструкція ч.2 ст.180 ГПК вказує на її імперативність, тобто суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 вказано, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Отже, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів та доцільність їх спільного розгляду може виявлятись у такому:

- повністю чи частково співпадають підстави обох позовів (фактичні обставини); при цьому правові підстави цих позовів можуть бути різними;

- для підтвердження підстав позову сторонами (позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним) надані переважно або частково одні ті самі докази;

- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись (при цьому предмети та підстави таких позовів можуть бути не пов`язаними, доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень);

- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову;

- спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору/спорів між сторонами.

Підставою заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Так, у даному випадку фактичній підстави заявлених первісного та зустрічного позову є відмінними, оскільки первісні позовні вимоги ґрунтуються на обставинах порушення вимог чинного законодавства під час укладення оспорюваного договору оренди, у той час як підставою зустрічного позову визначено повернення безпідставно отриманих коштів.

На підтвердження підстав позову сторонами (позивачем за первісним позовом і відповідачем за зустрічним) надані різні докази.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин відкриття провадження за зустрічним позовом безумовно призведе до збільшення обсягу матеріалів, що мають бути досліджені судом, істотно розширить предмет доказування та призведе до затягування розгляду справи.

До того ж, з огляду на визначення ФОП Орел М.І. учасників справи у зустрічному позові, відкриття провадження за зустрічним позовом призведе до залучення до справ інших учасників процесу, зокрема Управління державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області та Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, які не є учасниками справи за первісними позовом.

Також у даній справі, з огляду на предмет та підстави заявленого зустрічного позову, його задоволення не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, а також заявлені вимоги за зустрічним і первісним позовами не можуть зараховуватись, що є одними з ознак взаємної пов`язаності зустрічного та первісного позовів та доцільність їх спільного розгляду.

Слід також наголосити, що подання зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Однак, у зустрічні позовній заяві ФОП Орел М.І. жодним чином не зазначив, із посиланням на відповідні докази, про відсутність у позивача за первісним позовом матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову.

Судова колегія наголошує, що доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень, однак, у даному випадку розгляд зустрічної позовної заяви разом з первісною не призведе до швидкого розгляду справи, а навпаки, з огляду на вищевикладене призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а тому, у даному випадку розгляд зустрічного позову разом з первісним не є доцільним.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 по справі №923/1292/21 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 по справі №923/1292/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 07.02.2022 у зв`язку з перебуванням колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А. у відпустці з 04.01.2022 по 21.01.2022, тимчасовою непрацездатністю судді Лавриненко Л.В. з 24.01.2022 по 02.02.2022, відпусткою судді Мишкіної М.А. з 01.02.2022 по 04.02.2022 та відпусткою судді Лавриненко Л.В. з 03.02.2022 по 04.02.2022.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.