Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1356/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на дії приватного виконавця Ярушевської Т.І. у справі

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз"

про стягнення 55917586,87 грн.,

за участю представника приватного виконавця виконавчого округу м.Києва: Цермолонський І.М. - адвокат (ордер серія ВК №1036996 від 18.01.2022) в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 16.03.2021 у справі 906/1356/20 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 55917586,87 грн. заборгованості за природний газ та 367850,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 12.04.2021 судом видано наказ №906/1356/20.

10.01.2022 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва, в якій відповідач просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярушевської Т.І. про арешт коштів боржника від 22.11.2021 в частині арешту коштів для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ТОВ "Поліссягаз" (т.6, а.с.130-154).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.01.2022 скаргу ТОВ "Поліссягаз" на дії приватного виконавця від 10.01.2022 у справі №906/1356/20 прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 20.01.2022.

19.01.2022р. від приватного виконавця засобами електронного зв`язку надійшов відзив на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження (т.6, а.с.165-217).

20.01.2022р. від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів: копій податкового розрахунку від 12.01.2022р., постанови про зняття арешту з коштів від 17.05.2021р., 11.08.2021р., 14.09.2021р., 22.10.2021р., довіреності від 07.07.2021р. та посвідчення адвоката (т.6, а.с.218-226).

У судовому засіданні 20.01.2022 судом оголошено перерву до 27.01.2022.

24.01.2022р. від приватного виконавця надійшов письмовий відзив на скаргу, копія якого була направлена засобами електронного зв`язку 19.01.2022р. (т.7, а.с.4-97).

26.01.2022р. від скаржника надійшла відповідь на відзив та доповнення до відповіді на відзив, до яких додано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2021 року, а також довідка щодо кількості працюючих на підприємстві боржника (т.7, а.с.99-113).

Представник скаржника в судовому засіданні 27.01.2022 надав суду відомості по нарахуванню заробітної плати за жовтень-листопад 2021 року (т.7, а.с.115-117).

В судовому засіданні 27.01.2022р. судом оголошено перерву до 28.01.2022р.

В судовому засіданні 28.01.2022р. судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Скарга ТОВ "Поліссягаз" мотивована тим, що постановою приватного виконавця від 22.11.2021 року накладено арешт на кошти ТОВ "Поліссягаз" на рахунку НОМЕР_1 в філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647.

29.11.2021 ТОВ "Поліссягаз" звернулося до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з вище вказаного рахунку в частині 276330 грн. для забезпечення виплати заробітної плати працівникам товариства за жовтень-листопад 2021 року та сплати відповідних податкових платежів з заробітної плати.

Листом за № 5830 від 22 грудня 2021 року приватний виконавець відмовив в задоволенні заяви товариства, посилаючись на те, що арешт накладено саме банком

Скаржник вважає, що дії приватного виконавця щодо незняття арешту з рахунку товариства в межах необхідних для виплати заробітної плати є незаконними.

Посилаючись на приписи ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", а також позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 року в справі №905/361/19, вказує, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, в тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку по виконанню судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Заперечуючи проти скарги, приватний виконавець у відзиві на скаргу вказав, що рахунок боржника НОМЕР_1 в філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" не є рахунком зі спеціальним режимом використання, а тому дії з накладення на нього арешту є правомірними.

Вказав, що боржником при зверненні до виконавця не було подано жодних документів, які б підтверджували виникнення у нього зобов`язання з виплати заробітної плати за жовтень-листопад 2021р.

Дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження та доводи учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Довідкою АТ "Ощадбанк" від 14.12.2021 (т.7, а.с.67) підтверджено, що рахунок ТОВ "Поліссягаз" UA0897760, на кошти на якому виконавцем накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для надання послуг з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок), а також здійснення інших операцій.

Статтею 43 КонституціЇ України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятись від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Отже, зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі, навіть у випадках виконання у примусовому порядку.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 зі справи № 905/361/19 та постанові Верховного Суду від 14.12.2021р. у справі №918/119/19.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заява боржника від 29.11.2021р. про зняття арешту з грошових коштів в сумі 276330,00 грн. приватним виконавцем отримана 09.12.2021р.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Виходячи з приписів ч.1 ст.13, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.2 ст.59 Закону, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви виконавець повинен був винести постанову про зняття арешту, а в разі відсутності підстав для зняття арешту - надати вмотивовану відповідь про відмову у знятті арешту.

Однак приватний виконавець не надала заявнику вмотивованої відмови у знятті арешту, виходячи зі змісту його заяви, тим самим позбавила останнього можливості усунути недоліки, які містила заява про зняття арешту.

У відповіді, яку приватний виконавець надала лише 22.12.2021р., причиною відмови у знятті арешту вказано, що рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", не є рахунком зі спеціальним режимом використання, арешт накладено банком, тому у приватного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з коштів боржника.

Про те, що арешт не був знятий з причин ненадання боржником документів, які підтверджують існування зобов`язань зі сплати заробітної плати, приватний виконавець повідомила у відзиві на скаргу.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ч.6 ст.24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Під час розгляду скарги, боржником на підтвердження існування зобов`язань зі сплати заробітної плати надано суду податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2021 року, відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам за 4 квартал 2021 року, додаток №1 відомостей про нарахування заробітної плати за жовтень-грудень 2021 року, довідку ТОВ "Поліссягаз" №3 від 25.01.2022р. про кількість працівників товариства, відомості про нарахування заробітної плати за жовтень-грудень 2021р., згідно яких розмір заробітної плати та нарахувань на неї за жовтень 2021р. складає 145790,00 грн., за листопад 2021р. - 130540,00 грн. (т.7, а.с.102-108, 114, 115-117).

Таким чином, боржником доведено наявність у нього зобов`язань зі сплати заробітної плати в сумі 276330,00 грн. за жовтень-листопад 2021р.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі Джорджевич проти Хорватії (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі Ван Остервійк проти Бельгії (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд зазначає, що у разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру.

Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Згідно частини 1 ст.59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

В частині 5 вказаної статті визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, оскільки в боржника наявні зобов`язання з виплати заробітної плати в сумі 276330,00 грн., суд вважає за необхідне скористатися наданим йому законодавством правом на зняття арешту та скасувати арешт коштів що містяться на рахунку боржника № НОМЕР_1 в межах суми зобов`язання ТОВ "Поліссягаз" з виплати заробітної плати та податків і зборів пов`язаних з виплатою заробітної плати в розмірі 276330,00 грн., в зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.233-235 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярушевської Т.І. задовольнити частково.

2. Скасувати арешт коштів що містяться на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" № НОМЕР_1 відкритому в філії Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, накладений постановою приватного виконавця Ярушевської Т.І. про арешт коштів боржника від 22.11.2021р. ВП №67628631 у межах суми зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" з виплати заробітної плати та податків і зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати в розмірі 276330,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Ухвала підписана:02.02. 2022.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з пов)

3 - відповідачу ( рек. з пов)

4 - приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ярушевській Т.І. ( рек. з пов. 01034, м. Київ, вул. Стрілецька, 24)

5- АТ "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул Госпітальна, 12г) (рек. з пов) - оригінал