ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4317/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Дорошенко Івана Миколайовича, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків
про визнання права власності
за участю представників:

позивача - Михайлова О.С

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Дорошенко Іван Миколайович (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради (відповідач) згідно якої просить суд визнати за ним право власності на групу нежитлових приміщень підвалу № І, 25, 26, 27, 28, 28а, 28б загальною площею 72,1 кв.м. в житловому будинку літ. "А-16" за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, буд. 27, як на перероблену річ в порядку ст. 372 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.11.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

26 листопада 2021 року позивач надав до суду клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи (вх.№ 27991).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2021 у задоволенні клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи було відмовлено, закрито підготовче провадження у справі № 922/4317/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.12.2021 о 10:30.

У судовому засіданні 29.12.2021, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 12.01.2022 о 11:30.

У судовому засіданні 12.01.2022, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 27.01.2022 о 10:30.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про причини неявки представника суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20 серпня 2012 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Дорошенко Іваном Миколайовичем було укладено договір оренди №511 нежитлових підвальних приміщень №25-:-28, I, загальною площею 74,4 кв.м. у житловому будинку літ. "А-16", розташованому за адресою: м.Харків, вул. Грицевця, 27.

20 липня 2017 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Дорошенко Іваном Миколайовичем укладено договір купівлі-продажу № 5491-В-С щодо нежитлових приміщень підвалу №25-:-28, I, загальною площею 74,4 кв.м. у житловому будинку літ. "А-16", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, 27.

Відповідно до акту прийому-передачі № 5491-В-С нежитлові приміщення підвалу №25-:-28, I, загальною площею 74,4 кв.м. у житловому будинку літ. "А-16", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, 27 були передані Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ФОП Дорошенко І.М.

Право власності Дорошенко І.М. на вищевказані приміщення було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36663874 від 17.08.2017 року, прийнятим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А., про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 281789472 від 28.10.2021.

Згідно позову позивач вказує, що 11.03.2021 керівником Харківської місцевої прокуратури № 3, який діяв в інтересах Об`єднаної Харківської міської територіальної громади, в межах виконання закріпленої в ст. 131-1 Конституції України функції прокуратури з представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, було подано позовну заяву до ФОП Дорошенко І.М., Харківської міської ради та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, в якій він просив: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.07.2017 р. № 5491-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем Дорошенком Іваном Миколайовичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А., і зареєстрований в реєстрі за № 438; 2) витребувати у фізичної особи-підприємця Дорошенка Івана Миколайовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь Харківської міської об`єднаної територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу № 25-:-28, І загальною площею 74,4 кв. м, розташовані в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, буд. 27. Рішенням господарського суду Харківської області від 01.07.2021 року у справі № 922/801/21 задоволено вищезазначені позовні вимоги прокуратури. Враховуючи предмет позову, який розглядався у справі № 922/801/21, під час провадження по наведеній справі не розглядалось питання стосовно того, в якому стані приміщення перебувають на даний час, які невід`ємні поліпшення були здійснені ФОП Дорошенко І.М. за час володіння приміщеннями на праві приватної власності, та чи є взагалі приміщення, які були приватизовані ФОП Дорошенко І.М. тим самим об`єктом права власності, який прокуратура просила суд витребувати у нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в результаті усіх здійснених ним за час володіння приміщеннями невід`ємних поліпшень, ремонтних, відновлювальних та будівельних робіт, зазначені приміщення піддались переробці в розумінні статті 332 ЦК України та являють собою нову річ, яку витребовує та відповідно право власності на яку не визнає Об`єднана Харківська міська територіальна громада, інтереси якої представляє прокуратура. При цьому позивач зазначає, що технічний стан приміщень на момент набуття позивачем права власності був відображений в звіті про оцінку нежитлових приміщень загальною площею 74,4 м, за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, 27, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ФОП Остащенко К.Ю. (сертифікат № 86/16 від 03.02.2016 р.) 31.03.2017. Відповідно до звіту про оцінку від 31.03.2017 рівень фізичного зносу приміщень становив 21 %, коефіцієнт придатності приміщень - 0,79. Згідно з даним звітом приміщення мали наступні дефекти конструктивних елементів: фундамент - сліди вологи, тріщини в цоколі; стіни та перегородки - вивітрювання розчину зі швів, сліди вологи на поверхні стін, вибоїни у фактурному шарі, місцями відшарування захисного шару бетону; перекриття - незначне зміщення плит одна відносно іншої; дах - пошкодження покриття; підлога - незначні подряпини окремих плиток; отвори - поверхневі тріщини у місцях примикання коробки до стіни; оздоблювальні роботи - місцями подряпини, потемніння фарбувального шару, сліди забруднення, незначні пошкодження; внутрішні санітарно-технічні та електротехнічні прилади - ослаблені кріплення розеток, приховані дефекти; інші роботи - відсутність місцями вимощення. З урахуванням наведеного, позивачем за власний рахунок було здійснено наступні ремонтні роботи: пошпакльовано та пофарбовано акриловою фарбою стелю; поштукатурено, пошпакльовано, пофарбовано міжкімнатні стіни; встановлено перегородки у підсобній частині приміщень (№ 28 за технічним паспортом від 2011 року); облаштовано санвузол сантехнікою (туалет, раковина, крісло для миття голови та інше); оздоблено робочу поверхню санвузла керамічною плиткою. Всі вищеописані ремонтні роботи здійснювались господарським шляхом, а тому проектно-технічна, проектно-кошторисна, договірна, первинна звітна та інша документація у позивача відсутня.

При цьому позивач зазначає, що для додаткового підтвердження об`єму виконаних робіт та їх результату ним було замовлено виготовлення інформаційного звіту про технічний стан конструкцій, з видачею рекомендацій та висновків, який було виконано експертом будівельної галузі, членом Національного союзу архітекторів України Афанасьєвим А.В. на підставі кваліфікаційного сертифіката відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єкта архітектури експерта (інженера) з технічного обстеження - Серія АЕ № 001569, виданого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.02.2013 року (копія інформаційного звіту додається до позовної заяви). Як зазначається в інформаційному звіті, за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приміщень підвалу № І, 25-28, 28-а, 28-б розташованих у шістнадцятиповерховому житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, буд. 27, літ. «А-16» визначено, що будівельні конструкції, інженерні мережі знаходяться у задовільному стані (II кат.), а фактично виконані роботи по капітальному ремонту та оздобленню приміщень виконані згідно будівельних норм та правил знаходяться у задовільному стані (II кат.). Встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації цих приміщень під перукарню.

Також, позивач в обґрунтування позовних вимог надав звіт про оцінку ринкової вартості нежитлових приміщень підвалу загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, 27, від 21.09.2021 та вказує, що як за технічними характеристиками, включаючи стан основних конструкцій, наявне обладнання, оздоблювальні елементи та інше, так і за вартісними ознаками приміщення в стані 2017 року (момент приватизації) та приміщення в стані 2021 року (момент витребування у позивача) є абсолютно різним нерухомим майном, тобто в розумінні статті 372 ЦК України, переробленою річчю, яка утворилась внаслідок ремонтних та будівельних робіт, здійснених власником та спрямованих на зміну характеристик такої речі. Враховуючи не визнання права власності ФОП Дорошенко І.М. на приміщення зі сторони Об`єднаної Харківської міської територіальної громади, позивач вимушений звернутися до господарського суду Харківської області з даною позовною заявою для захисту свого права власності.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 332 Цивільного кодексу України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. Право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Власник матеріалу, який набув право власності на виготовлену з нього річ, зобов`язаний відшкодувати вартість переробки особі, яка її здійснила, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності.

Частина 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності та доказів оспорення або не визнання відповідачем цього права.

У відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з аналізу вище зазначених норм, суд зазначає про те, що при здійсненні розгляду справи позивач повинен довести обставини на які він посилається в якості обґрунтування позовних вимог, при цьому ризики пов`язані з не доведення таких обставин покладаються безпосередньо на відповідного учасника справи.

Втім, суд зазначає, що надані позивачем докази, у тому числі технічний паспорт на групу нежитлових приміщень підвалу № І, 25, 26, 27, 28, 28а, 28б загальною площею 72,1 кв.м. у житловому будинку літ. А-16 по вул. Грицевця № 27 у м. Харкові та довідка вих. № 11-08/21 від 11.08.2021 не підтверджують факт створення позивачем нової річчі у житловому будинку літ. А-16 по вул. Грицевця № 27 у м. Харкові, у зв`язку з чим право власності, про яке позивач просить у позовній заяві, не підлягає визнанню в порядку ст. 372 Цивільного кодексу України.

Також, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача про визнання права власності на перероблену річ та докази оспорення або не визнання відповідачем цього права власності позивача.

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог у справі, у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 80, 86, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Дорошенко Іван Миколайович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач - Харківська міська рада (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, ідентифікаційний код 04059243).

Повне рішення складено "07" лютого 2022 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/4317/21