ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"31" січня 2022 р. Справа№ 910/14789/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Владимиренко С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 (повний текст складено 29.11.2021)

у справі № 910/14789/21 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

до ОСОБА_1 ,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Печерськскай-Плаза»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фролова Олена Олександрівна,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Наталія Петрівна,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назаренко Катерина Валеріївна,

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Софронюк Світлана Михайлівна,

про визнання недійсним правочинів, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі заявник клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14789/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 до надходження матеріалів справи №910/14789/21.

26.01.2022 матеріали справи № 910/14789/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються: 1)довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення (ст. 259 ГПК України).

Частиною 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 не надав до апеляційної скарги докази направлення копії цієї скарги іншим учасникам справи.

Крім того, перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що до скарги не додано доказів сплати судового збору в установленому порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1) п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом 4) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставку судового збору встановлено у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп 7) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (ч. 4 ст. 258 ГПК України).

У прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/14789/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити повністю.

Таким чином за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі підлягає сплаті 277 174,08 грн (184 782,72 * 150%) судового збору.

ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги докази сплати судового збору у встановленому чинним законодавством порядку та розмірі, а також не вказав, що є особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону.

Розглянувши заявлене скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

У п. 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. п. 57 рішення від 28.05.1985 у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивуваний висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Зокрема, п. 4 ч. 3 ст. 258 ГПК України унормовано, що до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Встановлено, що повний текст оскаржуваного рішення від 23.11.2021 складено 29.11.2021; ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 04.01.2022.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 256 ГПК України, двадцятиденний строк оскарження рішення місцевого господарського суду закінчився 20.12.2021 (19.12.2021 - вихідний день).

Тобто ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою з пропуском встановленого ст. 256 ГПК України двадцятиденного строку.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що він отримав повний текст оскаржуваного рішення 12.12.2021.

Водночас у матеріалах справи рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/14789/21 наявні докази того, що ОСОБА_1 отримав повний текст оскаржуваного рішення 08.12.2021 (штрихкодовий індикатор 352).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що скаржник пропустив строк на апеляційне оскарження. При цьому у клопотанні про поновлення строку не обґрунтовано та не надано належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведено існування об`єктивних обставин, що унеможливили подання апеляційної скарги протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Оскільки до апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору в установленому законодавством розмірі та докази направлення копії цієї апеляційної скарги іншим учасникам справи, а також для надання скаржнику можливості звернутися з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши інші причини для поновлення строку (з наданням відповідних доказів), скарга підлягає залишенню без руху із встановленням строку на усунення недоліків. У випадку не усунення у встановлений термін вказаних вище недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Керуючись ст. ст. 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/14789/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- надання доказів сплати судового збору в сумі 277 174,08 грн у встановленому порядку;

- надання доказів направлення копії апеляційної скарги (з доданими до неї документами) іншим учасникам справи у встановленому порядку.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 право подати заяву із зазначенням інших підстав та доказів на їх підтвердження для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/14789/21 протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

5. Попередити ОСОБА_1 , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ПІК України ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

С.В. Владимиренко