ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" січня 2022 р. Cправа № 902/996/21

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до:Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяна Василівна (21000, м.Вінниця, Хмельницьке шосе 7)

до: Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 91)

до: Громадської організації Товариства сприяння обороні України (03057, Київ, проспект Перемоги, 52/2)

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнати незаконним та скасувати рішення

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: Мишковська Т.М., Хейніс О.Г.

відповідача 1: Кравчук Т.В.

відповідача 2: Іванов Ю.В.

відповідача 3: Карманніков М.О.

присутній: ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

04.10.2021 р. Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України, ОСОБА_1 звернулись до Господарського суду Вінницької області з позовом до Головного спеціаліста віділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяна Василівна до Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи №902/996/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О..

Ухвалою суду від 05.10.2021 р. відкрито провадження у справі № 902/996/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 25.10.2021 р..

06.10.2021 р. від представника Позивача-2 до суду надійшла заява б/н від 05.10.2021 р. по зміну предмета позову та залучення співвідповідача у справі № 902/996/21.

Водночас, ухвалою суду від 08.10.2021 р. було відмовлено у задоволенні заяви вх. №01-48/81/21 від 04.10.2021 Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України про вжиття заходів до забезпечення позову у цій справі.

Також, ухвалою суду від 08.10.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви вх. №01-48/82/21 від 06.10.2021 засновника Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову у цій справі.

21.10.2021 р. на адресу суду Відповідачем-2 надано відзив б/н від 20.10.2021 р. на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити повністю. У відзиві Відповідач-2 зазначає, що в позові відсутні позовні вимоги безпосередньо до ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький), не зазначено якими діями чи бездіяльністю ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) порушені його права, а тому є незрозумілим чим керувався позивач, визначаючи відповідачем ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький). Також, оскаржувані дії державного реєстратора вчинені відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», та статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, а позовна заява не містить спростувань цього. Державний реєстратор Кравчук Т.В. діяла відповідно до Законів України, Конституції України та враховуючи вищезазначений розділ Статуту Відокремленого підрозділу, правомірно прийняла рішення про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України в результаті її ліквідації. Крім того, у позовній заяві не зазначено які права позивачів і яким чином порушені оскаржуваними рішеннями, шо доводить безпідставність позовних вимог.

21.10.2021 р. на адресу суду Відповідачем-1 надано відзив б/н від 19.10.2021 р. на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити повністю. У поданому відзиві Відповідач-1 вказує, що державним реєстратором Кравчук Т.В. перевірено документи на відсутність підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації та встановлено, що подані документи відповідають вимогам Конституції України, Закону України «Про громадські об`єднання» та розділу 9 Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, Керуючись статтями 14, 15, 17, 25, 26, 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» 21 вересня 2021 року прийнято рішення про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України в результаті її ліквідації. Разом з цим, проведено реєстраційну дію «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до матеріалів реєстраційної справи та Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України вищим керівним органом Відокремленого підрозділу є Загальні збори. Однак, у Статуті Відокремленого підрозділу, в частині повноважень Загальних зборів, відсутні відомості про прийняття рішення про припинення діяльності. Разом з цим, у Статуті Товариства, в частині компетенції Правління (підпункт ї) пункту 5.3.10.) передбачено прийняття рішення про створення та припинення діяльності Відокремлених підрозділів Товариства. При прийнятті рішення про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи, в результаті її ліквідації, державний реєстратор Кравчук Т.В. діяла відповідно до вимог статті 19 Конституції України.

25.10.2021 р. від Позивача-1 до суду надійшло клопотання (вх. № канц. 01-34/9477/21 від 25.10.2021 р.), про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

25.10.2021 р. від представника Позивача-2 до суду надійшла заява б/н від 25.10.2021 р. про залишення позовної заяви без розгляду.

25.10.2021 р. від представника Позивача-2 до суду надійшло клопотання б/н від 25.10.2021 р. про відкликання заяви представника Позивача-2 про відмову від позову та продовження розгляду справи.

На визначену дату - 25.10.2021 р. в судове засідання з`явились представники позивачів та представники відповідачів.

За наслідком розгляду справи в судовому засіданні суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 08.11.2021 р., про що судом оголошено протокольну ухвалу.

При цьому, ухвалою суду від 25.10.2021 р., у зв`язку з відмовою від позову Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України у справі № 902/996/21 в частині позовних вимог Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України до Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяна Василівна до Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - закрито провадження.

На визначену дату - 08.11.2021 р. в судове засідання з`явились представники відповідачів.

За наслідком розгляду справи в судовому засіданні, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 18.11.2021 р., про що судом оголошено протокольну ухвалу.

При цьому, ухвалою суду від 08.11.2021 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання на 18.11.2021 р. о 11:30 год..

На визначену судом дату, 18.11.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідачів, також був присутній ОСОБА_12.

Водночас, 18.11.2021 року на адресу суду від представника позивача-2 надійшла заява б/н від 16.11.2021 року (вх.канц. № 01-34/10272/21 від 18.11.2021) про зміну предмету позову та залучення до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Громадську організацію Товариства сприяння обороні України.

При цьому, в судовому засіданні, представник Позивача-2 відкликала заяву адвоката Сувалова В.О. про зміну предмета позову та залучення співвідповідача, яка надійшла до суду 06.10.2021 р. та заяву адвоката Сувалова В.О. про залишення позову без розгляду

В судовому засіданні, судом відклилані зазначені вище заяви адвоката Сувалова В.О. про що постановлені відповідні протокольні ухвали.

Окрім цього, за результатами проведеного 18.11.2021 р. судового засідання, суд задовольнив заяву представника позивача про зміну предмету позову та постановив ухвали про залучення Громадської організації Товариства сприяння обороні України в якості співвідповідача та про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/996/21 на 08.12.2021 р., які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 18.11.2021 р. повідомлено учасників, що судове засідання у справі №902/996/21 відбудеться 08.12.2021 року об 11:00 год..

08.12.2021 р. від співвідповідача - Громадської організації Товариства сприяння обороні України до суду надійшов відзив б/н від 07.12.2021 р. на позовну заяві, в якому проти позову заперечує та просить в задоволенні позову відмовити повністю. У поданому відзиві Співвідповідач вказує, що Єдиним засновником Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України була є і залишається Громадська організація «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)», що підтверджується витягом з ЄДР. Громадська організація «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» ніколи не відчужувала і не передавала права засновника Вінницької обласної організація Товариства сприяння обороні України будь-яким особам, в тому числі позивачу. Рішення про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України було прийнято компетентним органом - Правлінням Громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» на підставі п.9.1. Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України та в суворій відповідності до вимог ч.ч. 1.3 ст. 26 Закону України «Про громадські об`єднання». У позові Позивачем-2 не вказано, які саме його права порушені.

На визначену дату - 08.12.2021 р. в судове засідання з`явились представники відповідачів та був присутній ОСОБА_12.

За наслідками розгляду, справи суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 08.12.2021 р. повідомлено учасників, що розгляд справи по суті у справі № 902/996/21 відбудеться 18.01.2022 року об 11:30 год..

На визначену дату - 18.01.2022 р. в судове засідання з`явились представники позивача та представники відповідачів та був присутній ОСОБА_12.

За наслідком розгляду справи в судовому засіданні, суд дійшов висновку про оголошення перерви до 27.01.2022 р., про що судом оголошено протокольну ухвалу.

На визначену дату - 27.01.2022 р. в судове засідання з`явились представники позивача та представники відповідачів та був присутній ОСОБА_12.

Також, судом встановлено, що 26.01.2022 на адресу суду від представника Співвідповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Крім того, предстаником Позивача було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні, судом були розглянуті подані клопотання та задоволенні.

В судовому засіданні, представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити повністю.

Відповідач-1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник співвідповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 року по справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Судом встановлено, що предметом поданого позову (з врахуванням заяви представника Позивача про зміну предмета позову б/н від 16.11.2021 р., (вх.канц. № 01-34/10272/21 від 18.11.2021)) є :

1) визнання незаконним та скасувати Рішення Правління співвідповідача- Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України шляхом ліквідації (саморозпуску), оформлене Протоколом Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» № 8 від 09.09.2021 року;

2) визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяни Василівни від 21.09.2021 року про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України ();

3) визнання протиправним та зобов`язання відповідача скасувати в Єдиному державному реєстрі запис №014002968, про зміну відомостей про юридичну особу - Вінницьку обласну організацію Товариства сприяння обороні України, а саме: в стані припинення, 21.09.2021, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; Гончаренко Ілля Валентинович - голова комісії з припинення;

4) визнання недійсним та скасування пункту 9.1. статуту Вінницької обласної організації товариства сприяння обороні України.

Підставами позову, Позивач вказав, зокрема, такі обставини : протокол Правління громадської організації «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» № 8 від 09.09.2021 року не є за своєю правовою природою рішенням засновників (учасників) Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, оскільки прийняте Правлінням одного із засновників Громадської організації; Правління громадської організації «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» не мало повноважень приймати рішення щодо ліквідації Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (Код ), оскільки Правління не є уповноваженою особою всіх засновників позивача, а саме ТСО України не може виступати засновником Громадської організації з повноваженнями щодо припинення юридичної особи в силу приписів ч. 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання»; статут Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України містить положення, щодо припинення діяльності Вінницької ОО ТСО України, які не відповідають вимогам закону, а саме пункт 9.1. статуту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі 127/21764/17 Суд вирішив питання про визначення предметної юрисдикції у спорах між членами громадської організації та громадською організацією з приводу визнання недійсним рішення загальних зборів щодо припинення повноважень одного з органів управління цією організацією, вказавши, що такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства і по суті спору висновок повинен зробити належний суд, яким є господарський суд.

У постанові від 10.09.2019 року у справі № 921/36/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК України.

Виходячи із наведеного вище предмету спору у цій справі, суд зважає на те, що відповідний спір є корпоративним та підвідомчий господарському суду, зважаючи як на суб`єктний склад учасників спору, так і підстави, якими обґрунтовується позов.

У справі № 821/3569/14, яка переглядалась Верховним Судом, предметом спору були вимоги щодо визнання протиправним рішення про внесення запису про припинення юридичної особи та відміну державної реєстрацію припинення юридичної особи у зв`язку із порушенням процедури ліквідації юридичної особи. Верховний Суд зробив висновок про те, що статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено спростовану презумпцію відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, з огляду на що запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. В той же час, якщо процедуру ліквідації не було здійснено належним чином, то внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення цієї юридичної особи не тягне її припинення, а також припинення права власності на її майно. У подібних випадках до Єдиного державного реєстру вносяться зміни про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили (пункт 2 частини першої статті 25 цього ж Закону).

Згідно постанови Верховного Суду від 01.07.2021 року у справі № 912/1625/20, за змістом частини другої статті 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право визначення відповідача у справі належить позивачу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

По суті, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Державний реєстратор у разі оскарження його рішень, дій або бездіяльності є належним відповідачем у таких спорах, оскільки відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» він є відповідальною особою за пред`явленими до нього позовними вимогами про скасування проведених ним реєстраційних дій.

Зазначений вище висновок Верховного Суду про те, що державний реєстратор є належним відповідачем у спорі щодо оскарження його рішень, дій та скасування внесених цим державним реєстратором оспорюваних реєстраційних записів узгоджується зі сталою судовою практикою таких (подібних) спорів, у яких позовні вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування реєстраційних записів були пред`явлені саме до державного реєстратора, розглядалися та вирішувалися господарськими судами саме за таким суб`єктним складом, в якому відповідачем був державний реєстратор.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Зважаючи на викладене та заявленні Позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача-1 про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації та зобов`язання Відповідача скасувати в Єдиному державному реєстрі запис про зміну відомостей про юридичну особу, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно визначено Відповідачем у цій справі державного реєстратора - Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяну Василівну.

При цьому, оскільки Позивачем заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України шляхом ліквідації (саморозпуску), суд дійшов висновку, що Позивачем вірно визначено співвідповідачем - Громадську організацію «Товариство сприяння оборони України».

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Позивачем не пред`явлено позовних вимог до Відповідача-2 - Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), а тому на переконання суду, вказаний Відповідач є неналежним.

Крім того, згідно ч. 1, ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.11.2021 у справі № 520/4005/2020, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей, може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі (пункт 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує права чи законні інтереси позивача (правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду у від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17).

Отже, питання наявності правових підстав для скасування певного реєстраційного запису не ставиться у виключну залежність від дотримання державним реєстратором визначеного Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» порядку та способу його дій і у випадку встановлення судом у межах відповідного спору незаконності підстави для вчинення такого запису, яким порушуються права та інтереси позивача, існують правові підстави для його скасування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18, висновками у якій скаржником обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, зазначено, зокрема: - статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено спростовану презумпцію відомостей, унесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 813/6286/15, від 06.02.2019 у справі № 462/2646/17, від 19.06.2019 у справі № 826/5806/17; - тому запис про припинення юридичної особи не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує; - якщо процедуру ліквідації юридичної особи не було здійснено належним чином, зокрема якщо її було здійснено на підставі рішення про ліквідацію, прийнятого особами, які не мали повноважень його ухвалювати, на підставі сфальшованих документів, якщо у процедурі ліквідації не було відчужено все майно юридичної особи тощо, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не є актом, з яким пов`язується її припинення та припинення права власності на її майно, а є лише записом, який не тягне за собою наслідків; - згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» судове рішення, що набрало законної сили, про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи є підставою для проведення відповідних реєстраційних дій; тому належному способу захисту прав та інтересів відповідає позовна вимога про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи.

У постанові Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 910/13125/19 зазначено, що вимога про скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи, пред`явлена до державного реєстратора з підстав порушення порядку та процедури ліквідації такої юридичної особи, є належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, і її розгляд не обмежується виключно перевіркою дій державного реєстратора, адже суду належить дослідити підстави для вчинення такого запису на предмет їх законності та його вплив на права і інтереси позивача.

Суд звертає увагу на те, що за змістом поданого позову у цій справі, останній поданий з метою захисту корпоративних прав Позивача - ОСОБА_1 , який є одним із засновників Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, яку припинено внаслідок прийняття оспорюваного рішення та вчинення державним реєстратором спірних реєстраційних дій.

Отже, спірні правовідносини з огляду на їх суть та суб`єктний склад є правовідносинами, що виникли у сфері державної реєстрації юридичних осіб, та є корпоративними, оскільки звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних прав Позивача - ОСОБА_1.

При цьому, судом встановлено, що згідно Протоколу Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» № 8 від 09.09.2021 року, зокрема, вирішено : керуючись пунктом 9.1. Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, припинити шляхом ліквідації (саморозпуску) Вінницьку обласну організацію Товариства сприяння обороні України (); керуючись пунктом 9.2. Статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України визначити, що все майно та кошти, які перебували на праві власності, користуванні, у розпорядженні, знаходились на балансі Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України (), що залишаться після задоволення вимог кредиторів, переходять до Громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» (), крім випадків, прямо передбачених законодавством України; призначити ліквідаційну комісію у складі: Гончаренко І.В. - голова ліквідаційної комісії Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, Конончук О.В., Фесенко А.О., Смішний Р.В., Карманніков М.О.. До ліквідаційної комісії з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 81 ЦК України, юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ч.ч. 1-3, 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» (далі - Закон, в редакції на час прийняття оспорюваного рішення), громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону, засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років.

Кількість засновників громадського об`єднання не може бути меншою, ніж дві особи.

Згідно п.п. 4, 9, 11 ч. 1 ст. 11 Закону, статут громадського об`єднання має містити відомості про : повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання (у разі їх створення громадським об`єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об`єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону, відокремлені підрозділи громадського об`єднання утворюються та здійснюють свою діяльність на основі статуту громадського об`єднання.

Відокремлені підрозділи громадського об`єднання зі статусом юридичної особи можуть мати своє положення, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання. Положення про відокремлений підрозділ громадського об`єднання містить інформацію про найменування відокремленого підрозділу, назву керівних (та в разі потреби контролюючих) органів, порядок обрання (призначення), строк повноважень, перелік повноважень керівних (та в разі потреби контролюючих) органів. Положення про відокремлений підрозділ громадського об`єднання не може суперечити законам та статуту громадського об`єднання.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону, припинення діяльності громадського об`єднання здійснюється за рішенням громадського об`єднання, прийнятим вищим органом управління громадського об`єднання, у визначеному статутом порядку, шляхом саморозпуску або реорганізації.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 11 ст. 26 Закону, громадське об`єднання має право у будь-який час прийняти рішення про припинення своєї діяльності (саморозпуск).

Рішення про саморозпуск громадського об`єднання приймається у порядку, встановленому статутом цього об`єднання. Вищий орган управління, який прийняв рішення про саморозпуск громадського об`єднання, створює ліквідаційну комісію або доручає керівному органу здійснювати повноваження ліквідаційної комісії для проведення припинення громадського об`єднання як юридичної особи, а також приймає рішення щодо використання коштів та майна громадського об`єднання після його ліквідації відповідно до статуту.

Припинення діяльності громадської спілки не має наслідком припинення юридичних осіб - членів цієї спілки.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону, припинення громадського об`єднання включає: 1) припинення внутрішньоорганізаційної діяльності громадського об`єднання; 2) припинення громадського об`єднання як юридичної особи.

Отже, як вбачається з наведених вище норм законодавства, прийняття рішення про саморозпуск громадського об`єднання приймається у порядку, встановленому статутом цього об`єднання та відповідне рішення приймається вищим органом управління.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Як вбачається з п. 1.1 наявного в матеріалах справи статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, затвердженого протоколом Ради Правління Громадської організації «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» від 15.03.2017 року (далі - статут), Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України є Відокремленим підрозділом Громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України)» (далі за текстом - Товариство), що є неприбутковим громадським об`єднанням, основною метою якої не є одержання прибутку.

Згідно п. 1.3 статуту, статут Вінницької обласної організації ТСО України розроблено відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання", Статуту Товариства та інших нормативно-правових актів України.

Пунутом 1.4 статуту визначено, що Вінницька обласна організація ТСО України відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання» та рішення ХІІІ з`їзду Товариства від 16.04.2016 року є юридичною особою та має: самостійний баланс, рахунки в установах банків, власні печатки, штампи, бланки.

Відповідно до п. 1.5 статуту, Вінницька обласна організація ТСО України здійснює свою діяльність на території Вінницької області, діє відповідно до Конституції України, чинного законодавства України, Статуту Товариства, цього Статуту, рішень керівних органів Товариства.

Відповідно до п. 4.1 статуту, керівними органами Вінницької ОО ТСО України є керівні органи Товариства, Загальні збори, Правління, Рада Правління Вінницької ОО ТСО України.

Пунктом 4.2 статуту визначено, що вищим керівним органом Вінницької ОО ТСО України є Загальні збори Вінницької ОО ТСО України. Загальні збори скликаються Правлінням Вінницької ОО ТСО України не рідше одного разу на чотири роки.

Згідно п. 4.7 статуту, до компетенції Загальних зборів належить: а) заслуховувати і затверджувати звіт Правління, Контрольно-ревізійної комісії, приймати постанови, оцінювати роботу Правління, голови Контрольно-ревізійної комісії Вінницької ОО ТСО України; б) визначати основні напрями, чергові завдання, найважливіші питання життя і діяльності; в) приймати Статут Вінницької ОО ТСО України на основі типового Статуту, вносити зміни і доповнення до нього з подальшим затвердженням Радою Правління Товариства; г) обирати Правління, Контрольно-ревізійну комісію.

За змістом п. 4.9.7 статуту, до компетенції Правління належить наступне: а) вирішувати будь-які питання діяльності Вінницької ОО ТСО України крім тих, вирішення яких належить до компетенції керівних органів Товариства та інших керівних органів, за виключенням делегованих повноважень; б) обирати, припиняти повноваження (звільняти з роботи) голову, першого заступника та заступників голови Вінницької ОО ТСО України, членів Ради Правління; в) приймати рішення про делегування частини своїх повноважень голові, Раді Правління; г) розглядати скарги та приймати відповідні рішення на дії чи бездіяльність голови Вінницької ОО ТСО України чи голів районних, міських організацій; ґ) відміняти рішення Ради Правління, голови ОО ТСО України, які суперечать Статуту Товариства, цьому Статуту та/або чинному законодавству; д) розглядати проекти змін і доповнень до Статуту для прийняття на Загальних зборах Вінницької ОО ТСО України; е) приймати рішення про скликання Загальних зборів, пропонувати порядок денний та проекти рішень Загальних зборів.

Пунктами 9.1, 9.3 статуту передбачено, що діяльність Вінницької ОО ТСО України може бути припинено шляхом його закриття (ліквідації) відповідно до чинного законодавства України за рішенням Правління Товариства, а також у судовому порядку. Ліквідація Вінницької ОО ТСО України вважається завершеною, а Вінницька ОО ТСО України такою, що припинила свою діяльність, з моменту внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданого Позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України (Код ) - є юридичною особою з організаційно правовою формою - Громадська організація.

Також, за змістом вказаного витягу, до переліку засновників цієї Громадської організації на момент прийняття оспорюваного рішення входили: Товариство сприяння обороні України (ТСО України), ; кінцеві бенефіціарні власники (контролери) - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 .

Вказані вище обставини, також підтвердженні наданим співвідповідачем витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.03.2018 року.

Слід зазначити, що поняття «кінцевий бенефіціарний власник» відображено у Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Так, згідно п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).

Отже, зважаючи на викладене, твердження співвідповідача про те, що позивач не є засновником Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, судом встановлено, що згідно п. 4.2 статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, вищим керівним органом Вінницької ОО ТСО України є Загальні збори Вінницької ОО ТСО України.

Також, відповідно до згаданого вище статуту, Вінницька обласна організація Товариства сприяння обороні України є юридичною особою, а тому в силу приписів ст. 26 Закону України «Про громадські об`єднання», відповідна юридична особа може бути ліквідована за рішенням вищого органу управління цієї юридичної особи, який приймає рішення про саморозпуск громадського об`єднання.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що оспорюване рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння обороні України» прийняте згідно п. 9.1 статуту Вінницької ОО ТСО України, яким передбачено, що діяльність Вінницької ОО ТСО України може бути припинено шляхом його закриття (ліквідації) відповідно до чинного законодавства України за рішенням Правління Товариства, а також у судовому порядку.

За цих обставин, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення Правління співвідповідача прийняте одним із засновників Вінницької ОО ТСО України, а не вищим керівним органом Вінницької ОО ТСО України - Загальними зборами, як то передбачено наведеними вище нормами Закону України «Про громадські об`єднання».

Таким чином, суд дійшов висновку, що Правління громадської організації «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» не мало повноважень приймати рішення щодо ліквідації Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, оскільки відповідне Правління не є уповноваженою особою всіх засновників ліквідованої Громадської організації та не є вищим керівним органом Вінницької ОО ТСО України.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування Рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України шляхом ліквідації (саморозпуску), яке оформлене Протоколом Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» № 8 від 09.09.2021 року.

Також, судом встановлено, що голова ліквідаційної комісії Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України - Гончаренко І.В., 14.09.2021 р. звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про проведення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації».

Водночас, як підтверджено матеріалами справи, державним реєстратором Кравчук Т.В., прийнято рішення державного реєстратора від 21.09.201 р., згідно якого документи Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, які надійшли до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 14.09.2021 р. відповідають вимогам Конституції України, Закону України «Про громадські об`єднання» та розділу 9 Статуту організації. Керуючись статтями 14, 15, 17, 25, 26, 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вирішено провести державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України в результаті її ліквідації.

В подальшому, судом встановлено, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.09.2021 р. стосовно Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України, в розділі: «Дані про перебування юридичної особи в процесі припинення» зазначено наступне: «В стані припинення, 21.09.2021, 014002968, внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації».

Слід зазначити, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 15 Закону, документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати таким вимогам: рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, встановлених законом, та відповідати законодавству.

Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 15 Закону, рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, що подається для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами).

За змістом ч. 13 ст. 17 Закону, для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Згідно п. 1, ч. 1 ст. 25 Закону, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі : документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

В силу ч. 1 ст. 34 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Суд, звертає увагу на те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 21.09.2021 року про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України та визнання протиправним та зобов`язання відповідача скасувати в Єдиному державному реєстрі запис № 014002968, є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування Рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України шляхом ліквідації (саморозпуску), оформлене Протоколом Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» № 8 від 09.09.2021 року.

Враховуючи те, що судом встановлено неправомірність зазначеного вище оспорюваного рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» на підставі якого державним реєстратором вчинені вищевказані реєстраційні дії, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 21.09.2021 року про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України та визнання протиправним та зобов`язання відповідача скасувати в Єдиному державному реєстрі запис № 014002968.

Також, суд звертає увагу на позовну вимогу Позивача про визнання недійсним та скасування пункту 9.1. статуту Вінницької обласної організації товариства сприяння обороні України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 87 ЦК України, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 88 ЦК України передбачено, що у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

За змістом постанови Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі № 922/2200/19, підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У судовому рішенні про визнання недійсними окремих положень установчих документів має бути зазначено, яким саме приписам закону суперечать ці положення та які права позивача ними порушуються або оспорюються.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 року по справі № 905/279/20, статут є локальним нормативним актом юридичної особи (постанова Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 910/10463/19).

Підставами для визнання такого акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Також, Верховний Суд зауважив, що за своєю правовою суттю такі вимоги як визнання статуту недійсним та його скасування є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю в часі дії такого акта.

Так, у разі визнання статуту недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання його недійсним означає, що він не породив правових наслідків із дня затвердження. Скасування ж статуту означає втрату чинності ним з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Тож, Верховний Суд зазначив, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції задовольнив фактично альтернативні вимоги щодо визнання Статуту недійсними та одночасне його скасування, тоді як резолютивна частина рішення не повинна викладатися альтернативно.

Подібний правовий підхід застосований Верховним Судом у постановах від 17.07.2018 у справі № 916/2386/17, від 22.08.2018 у справі № 925/517/17.

Як вказувалося вище та встановлено судом вищим керівним органом Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України згідно положень п. 4.2 статуту цієї організації є Загальні збори Вінницької ОО ТСО України.

Разом з тим, пунктом 9.1 статуту Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України передбачено, що діяльність Вінницької ОО ТСО України може бути припинено шляхом його закриття (ліквідації) відповідно до чинного законодавства України за рішенням Правління Товариства, а також у судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення п. 9.1 статуту стосовно припинення діяльності організації за рішенням Правління Товариства суперечить наведеним вище нормам ст. 25, 26 Закону України «Про громадські об`єднання», оскільки за цими нормами відповідна юридична особа може бути ліквідована за рішенням вищого органу управління цієї юридичної особи, який приймає рішення про саморозпуск громадського об`єднання, тоді як Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» не є вищим органом управління Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про визнання недійсним пункту 9.1. статуту Вінницької обласної організації товариства сприяння обороні України, в зв?язку з чим, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню.

Відтак, дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з мотивів наведених вище.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). При цьому суд зазначає, що інші доводи відповідачів жодним чином не спростовують викладених судом підстав для задоволення позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 327 ГПК України, якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

За змістом абз. 3 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (чинної на даний час), якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до матеріалів справи, Позивачем - ОСОБА_1 за подання позову до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 6 810,00 грн, що підтверджується квитанціями, а саме : № 39203338-1 від 04.10.2021 р. на суму 2 270,00 грн; № 296Т0047АР від 05.10.2021 р. на суму 2 270,00 грн; № 26 від 17.11.2021 р. на суму 2 270,00 грн.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 810,00 грн, підлягають покладенню порівну у сумах 3 405,00 грн (6 810,00 / 2) на Відповідачів - Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяну Василівну та Громадську організацію Товариства сприяння обороні України, до яких Позивачем заявлені позовні вимоги та які судом задоволенні.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним та скасувати Рішення Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» про припинення Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України шляхом ліквідації (саморозпуску), оформлене Протоколом Правління Громадської організації «Товариства сприяння оборони України» № 8 від 09.09.2021 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяни Василівни від 21.09.2021 року про державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України ().

4. Визнати протиправним та зобов`язати Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяну Василівну скасувати в Єдиному державному реєстрі запис № 014002968, про зміну відомостей про юридичну особу - Вінницьку обласну організацію Товариства сприяння обороні України, а саме:

- В стані припинення, 21.09.2021, внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації

- Гончаренко Ілля Валентинович - голова комісії з припинення

5. Визнати недійсним пункт 9.1. Статуту Вінницької обласної організації товариства сприяння обороні України.

6. Стягнути з Головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кравчук Тетяни Василівни (21000, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційемй код НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3 405,00 грн.

7. Стягнути з Громадської організації Товариства сприяння обороні України (03057, Київ, проспект Перемоги, 52/2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційемй код НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3405,00 грн.

8. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

9. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

10. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

11. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 07 лютого 2022 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 )

3,4,5 - відповідачам (21000, м.Вінниця, Хмельницьке шосе 7) (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 91) (03057, Київ, проспект Перемоги, 52/2)