ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" січня 2022 р. Cправа № 902/729/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м.Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання", м.Вінниця

про стягнення 6335,94 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу теплової енергії

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ :

13.07.2021 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" 6335,94 грн заборгованості, а саме: 6001,14 грн - боргу за надані послуги з теплопостачання; 255,96 грн - інфляційних втрат та 78,84 грн - 3 % річних. Ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №6812 від 01.10.2018 в частині здійснення обумовлених платежів.

Ухвалою суду від 19.07.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/729/21, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 20.09.2021.

11.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи вказану процесуальну позицію відповідач зазначає таке:

"Спочатку відповідач своєчасно вносив оплату за спожиті послуги, що не може бути спростовано позивачем, але в подальшому, оскільки Товариство не погоджувалось із сумами нарахувань Вінницяміськтеплоенерго, як такими, що викликали сумніви ТОВ «ЖЕО» та беручи до уваги наявність зобов`язань позивача перед відповідачем останнім було припинено розрахунки.

Сумнівність нарахувань позивача вбачається із наступного:

Починаючи з червня 2019 року до переліку об`єктів, які знаходились в оренді Товариства, приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 41 не було включено, що підтверджується Копією Договору оренди приміщень/будівель, споруд/№ДЖГ-110 від 20.10.2016 року та Копією Акту прийому-передачі приміщення до Договору оренди №ДЖГ-110 від 01.06.2019 та копією угоди про розірвання договору.

Як вбачається із Додатків №1 (вул. Хмельницьке Шосе,53), №1(вул.Павлова,2) до Договору, доданих до позовної заяви Річні суми нарахувань за адресами вул. Хмельницьке Шосе,53 та вул. Павлова, 2, що у м. Вінниця складають на дату укладення Договору 1537,34 грн/рік та 1112,21 грн/рік (Додаток №1 (вул.Келецька,41) відсутній. В той же час, як вбачається із розрахунку за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року, доданого позивачем до матеріалів справи, за невідомих підстав позивачем у березні 2021 року було нараховано відповідачу 3466,88 грн.

Акти здачі-приймання виконаних робіт, долучені до матеріалів справи позивачем не містять інформації про щомісячні нарахування в розрізі об`єктів.

До матеріалів позовної заяви додано акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) не підписаних відповідачем, що вказує на неприйняття таких послуг останнім через відсутність інформації про відповідність нарахувань. Розмір інфляційних втрат розраховано позивачем із порушенням методики, рекомендованої Верховним Судом України у т.ч. за базу розрахунку позивачем було взято суму заборгованості за попередній період, а не суму нарахувань".

17.09.2021 позивачем до суду подано відповідь на відзив №05/2004 від 17.09.2021, в якому останній зазначає, що надані з позовною заявою акти здачі-приймання виконаних робіт не містять інформації про щомісячні нарахування в розрізі об`єктів, оскільки нарахування здійснювались по факту лише по одному об`єкту за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 53.

Щодо часткового непідписання відповідачем актів здачі-приймання виконаних робіт позивач зазначає, що заперечення від відповідача щодо неприйняття послуг у спірному періоді не надходили, а тому відповідно до змісту п.6.6. Договору акт вважається визнаним споживачем та є доказом кількості спожитої споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості.

За результатами судового засідання, 20.09.2021, судом постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.12.2021 судом постановлено ухвалу (із занесенням до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.01.2022.

На визначену судом дату (24.01.2022) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується відповідною розпискою суду від 16.12.2021 (а.с. 106).

При цьому суд враховує, що 24.01.2022 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, неявка представника відповідача є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.10.2018 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (далі по тексту також - Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" (далі по тексту також - Споживач, відповідач) укладено Договір закупівлі-продажу теплової енергії №6812 (далі по тексту також - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник бере на себе зобов`язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід`ємним додатком цього договору.

При цьому пунктом 1.2. Договору визначено, що теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до Додатку №2 цього Договору. Проводяться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами затвердженими в установленому порядку (п. 6.1. Договору).

Пунктами 6.2., 6.3. Договору сторони узгодили, що Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в Додатку №1 до Договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахункового, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов`язковим для Сторін з моменту введення їх в дію.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п.6.4. Договору розрахунки по Договору виконуються в наступному порядку: Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку № 1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний розрахунковий період. Остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому Договору (п.6.5.Договору).

Відповідно до п.6.6. Договору у разі непідписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості.

Цей Договір діє до 31.12.2019. В частині розрахунку Договір діє до повного їх проведення (п.11.1 Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення, не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.4 Договору).

В додаток до Договору сторонами також обопільно підписано "Обсяги постачання теплової енергії Споживачу" (далі по тексту також - Додаток), в якому узгодили, що постачальник постачає теплову енергію на період дії Договору в приміщення споживача за такими адресами: Хм.Шосе, 53, нежитлове підвальне приміщення вбудоване в житловий будинок; вул.Келецька, 41, нежитлове приміщення вбудоване в житловий будинок; вул. Павлова, 2, нежитлове підвальне приміщення вбудоване в житловий будинок.

Пунктом 1 Додатку 1 (щодо приміщення споживача за адресою: вул.Хмельницьке шосе, 53) сторони узгодили, що орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається Споживачу, за поточний рік, відповідно встановлених норм та тарифів, що діють на момент укладення цього додатку, становить:

а) за приєднане навантаження 123,00 грн, ПДВ 24,60 грн, усього 147,60 грн;

б) за гаряче водопостачання 1141,45 грн, ПДВ 228,29 грн, усього 1369,74 грн. Всього за рік 12664,45 грн, ПДВ 252,89 грн, усього 1517,34 грн.

Дата зняття Споживачем показань приладів обліку - 25-те число поточного місяця: подання звіту Постачальнику - не пізніше 28-го числа.

Окрім того, сторонами також підписано додаток № 4 "Тарифи на теплову енергію" згідно п.1 якого Споживач сплачує за теплову енергію по двоставковому тарифу, що діє на день підписання цього додатку:

1) умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію 28737,36 грн за Гкал/годину в місяць з ПДВ;

2) умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію 1650,29 грн за Гкал з ПДВ

крім того:

1) за втрати з витоком згідно з діючою калькуляцією КП ВМР «ВМТЕ»;

2) за використану питну воду для потреб гарячого водопостачання 7,36 грн. за 1 куб.м. з ПДВ.

У випадку зміни тарифу, який затверджується в установленому законодавством порядку, Споживач розраховується по новому тарифу з моменту введення його в дію.

На виконання умов Договору, за період з жовтня 2019 по квітень 2021, постачальник передав споживачу теплову енергію на загальну суму 6001,14 грн, що підтверджується підписаними зі сторони Постачальника Актами здачі - прийняття виконаних робіт, а також реєстрами про їх отримання споживачем (а.с. 15-26).

Одночасно слід зазначити, що оформлені КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" Акти виконаних робіт, які вручені відповідачу, до позивача не поверталися. При цьому від відповідача також не надходили письмові вмотивовані відмови від їх підписання.

Таким чином, вказані Акти в розумінні п.6.6. Договору вважаються визнаними відповідачем та є доказами кількості спожитої останнім у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості.

При цьому щодо визначеної позивачем в акті здачі-прийняття виконаних робіт від 31.03.2021 загальної вартості послуг у сумі 3466,88 грн суд зауважує, що вказана сума сформована на підставі акту від 25.03.2021, в якому зафіксовано різницю в показниках обліку гарячої води в розмірі 77,3 куб. м. Зазначене зумовило здійснення перерахунку за використану гарячу воду.

Одночасно слід зазначити, що у вказаному акті зафіксовано попередній показник лічильника гарячої води в розмірі 6,7 м3, який був визначений при оплобуванні приладу обліку (лічильника), заводський № 62465057, за адресою: Хмельнике шосе, 53, у зв`язку з встановленням нового приладу обліку. Зазначене підтверджується Актом опломбування приладу обліку ГВП № 206 від 07.12.2018, який підписаний представником споживача (а.с. 104).

Поряд з тим, відповідач за отримані послуги не розрахувався, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 6001,14 грн. Зазначене зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як слідує з умов Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 6812 від 01.10.2018 між сторонами виникли цивільні права та обов`язки, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198.

Так, за приписами ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також узгоджується із положеннями ст.24 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якого, додержання вимог договору та нормативно-правових актів відноситься до основних обов`язків споживача теплової енергії.

Відповідно до п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

При цьому, слід зазначити, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, докази того, що відповідач виконав зобов`язання за Договором в частині здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію в період з жовтня 2019 року по квітня 2021 року на загальну суму 6001,14 грн в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 6001,14 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому надаючи оцінку запереченням відповідача щодо відсутності інформації про щомісячні нарахування в розрізі об`єктів суд зауважує, що нарахування здійснювалися лише по одному об`єкту за адресою: вул.Хмельницьке шосе, 53, що виключає необхідність здійснення такого розмежування.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 78,84 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 255,96 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так як відповідач не виконав зобов`язання в обумовлений Договором строк, він є боржником, що прострочив.

Відповідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, із врахуванням положень ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що заявлені до стягнення суми компенсаційних нарахувань не перевищують сум визначених судом.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача 78,84 грн - 3% річних та 255,96 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об`єднання" (вул.Генерала Арабея, 2А, м.Вінниця, 21020, ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул.600-річчя, 13, м.Вінниця, 21021, ) основний борг в сумі 6001,14 грн, 78,84 грн - 3 % річних, 255,96 грн. - інфляційних втрат та 2270,00 грн понесених витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам на наступні електронні адреси: позивача (), відповідача (), представнику відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України).

Повне рішення складено 03 лютого 2022 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи