УХВАЛА

28 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 923/1132/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд»

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду

від 30.11.2021

у справі № 923/1132/16

за заявою Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного науково - виробничого підприємства "Академія Європейського бізнесу"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 Публічне акціонерне товариство проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою від 20.12.2021 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 923/1132/16, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» у справі № 923/1132/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Огородніка К. М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.01.2022.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 923/1132/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» від 20.12.2021 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 у справі № 923/1132/16 визнано вимоги кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного науково - виробничого підприємства "Академія Європейського бізнесу" і затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема вимоги ПАТ «Укрсоцбанк».

Публічне акціонерне товариство проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 у справі № 923/1132/16.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 у справі № 923/1132/16.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржником предметом касаційного оскарження визначено ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Господарського суду Херсонського від 30.11.2017 року у справі №923/1132/16.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 у справі №923/1132/16 визнано вимоги кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного науково - виробничого підприємства "Академія Європейського бізнесу" і затверджено реєстр вимог кредиторів, зокрема вимоги ПАТ «Укрсоцбанк».

Повний текст зазначеної ухвали місцевого суду оприлюднено в Єдиному державному реєстру судових рішень 12.12.2017.

Підпунктом 13 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 93 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Звертаючись до апеляційного суду 16.11.2021 з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду від 27.11.2017, скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження навівши в його обґрунтування наступні аргументи: обґрунтоване оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 у справі №923/1132/16 в частині вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до цього часу не було можливим, оскільки рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.04.2021 у справі №08/12 та від 04.02.2015 у справі №2214/14 за позовами ПАТ «Укрсоцбанк» до Крайнової О. Г., які засвідчують факт зміни банком кінцевого строку виконання зобов`язань за кредитом, скаржником отримано лише 10.09.2021 тому на думку скаржника відсутність вищезгаданих рішень третейського суду у матеріалах справи №923/1132/16 на дату проведення попереднього засідання зумовлено порушенням процесуального права судом першої інстанції та недобросовісною поведінкою ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми убачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини першої статті 11 ГПК України, в редакції Закону України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справах "de Rada Cavanilles v. Spain" від 28.10.1998, "Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine" від 21.12.2010).

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі "Diya 97 v. Ukraine" від 21.10.2010).

У справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії" від 03.12.2003).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

Отже в контексті наведеного необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне понад 3 роки, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06).

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 261 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеного у постанові від 12.11.2018 у справі № 54/239, положення частини другої статті 261 ГПК України про відмову у відкритті апеляційного провадження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення поширюються і на судові рішення, які були прийняті відповідно до ГПК України, в редакції до 15.12.2017.

Відтак, при вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судових рішень, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення), апеляційним судам слід враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 261 ГПК України, положення якої за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 12.11.2018 у справі № 54/239, поширюються і на судові рішення, які були прийняті відповідно до ГПК України, в редакції до 15.12.2017.

У пункті 24 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007, "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 та "Трух проти України" від 14.10.2007).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції також зазначив про те, що повний текст ухвали господарського суду Херсонської області від 27.11.2021 складено та підписано 05.12.2017 та отримано представником скаржника, а кінцевим строком для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 27.11.2017 встановлено 12.12.2017.

Також апеляційний суд зазначив, що доводи скаржника про те що останній не міг оскаржувати ухвалу суду, оскільки рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.04.2012 у справі №08/12 та від 04.02.2015 у справі №2214/14 отримано лише 10.09.2021 визнано обставинами, що не є обставинами непереборної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу діяв відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України та у межах повноважень, передбачених процесуальним законом.

За змістом ч. 2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 30.11.2021 у справі №923/1132/16 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.11.2017 року у справі №923/1132/16, яку подано зі спливом строку на апеляційне оскарження.

Частиною другою статті 293 ГПК України визначено як підставу для відмови у відкритті касаційного провадження у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) визнання судом касаційної скарги необґрунтованою, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 923/1132/16, відтак у відкритті касаційного провадження у справі № 923/1132/16 за касаційною Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 923/1132/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк