ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р. Справа№ 910/15803/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Зозуля Н.М. За участю представників учасників процесу: від ТОВ "АЕФ": не з`явилися; від АТ КБ "Приватбанк": Лопатнікова А.В., Ананійчук О.А, Тарасенков В.В.; від ТОВ "Ардена": не з`явилися; від Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Т.В.: не з`явилися; від Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко А.В.: - не з`явилися; від ТОВ "Артіс": Васильєва І.В.
Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 (суддя Джарти В.В., м. Київ, повний текст складено 01.09.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕФ"

до 1) Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ардена"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Артіс"

про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію

та за зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс"

до 1) Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ардена"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕФ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна

про визнання договору іпотеки недійсним, визнання недійсним правочин щодо звернення стягнення на підставі договору іпотеки та скасування рішень про державну реєстрацію

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕФ» (далі - позивач/ТОВ «АЕФ») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач -1/ АТ КБ «Приватбанк») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардена» (далі - відповідач -2/ТОВ «Ардена») за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Артіс" про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію.

Позовні вимоги мотивовано наявністю правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 10.06.2016, укладеного ТОВ "Ардена" та ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з тим, що він суперечить положенням законодавства, оскільки укладений на основі договору управління майном з порушенням норм законодавства, без визначення в договорі істотних умов. Позивач зазначає, що у ТОВ "Ардена" були відсутні права на підписання договору іпотеки та відсутні повноваження у представника АТ "ПриватБанк" на підписання оспорюваного договору.

Також, позивач зазначає, що при здійснення звернення стягнення банком не було враховано факт здійснення погашення боргу за кредитним договором від 20.09.2013 №4А13578Д поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрім-компані" на підставі укладеного з відповідачем-1 договору поруки від 20.10.2016 №4А13578Д/П.

Рух справи

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/15803/19 у задоволенні позову ТОВ "АЕФ" відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів наявності фактичних обставин, які б свідчили про недодержання відповідачами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України на момент укладення договору іпотеки від 10.06.2016. У зв`язку з чим суд першої інстанції визнав необґрунтованими вимоги ТОВ "АЕФ".

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання недійсним договору іпотеки. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності у зв`язку з необґрунтованістю вимог позивача та відсутністю порушення його права.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/15803/19 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "АЕФ" задоволено повністю.

Визнано недійсним договір іпотеки від 10.06.2016, посвідчений приватним Крючковою Т.В., укладений ТОВ "Ардена" та ПАТ КБ "ПриватБанк".

Скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 29996618 та 30073251 від 10.06.2016, прийняті приватним нотаріусом Крючковою Т.В.

Скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 36477122 та 36477572 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності АТ "ПриватБанк" на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70, прийняте державним реєстратором Бондаренко A.B.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477957 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності АТ "ПриватБанк" на 40/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70, прийняте державним реєстратором Бондаренко A.B.

Стягнуто з АТ "ПриватБанк" та ТОВ "Ардена" на користь ТОВ "АЕФ" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі по 5 763,00 грн з кожного.

Стягнуто з АТ "ПриватБанк" та ТОВ "Ардена" на користь ТОВ "АЕФ" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі по 17 289,00 грн з кожного.

Суд апеляційної інстанції виходив з такого:

- визнання недійсним договору управління майном від 27.06.2008 за судовим рішенням, а також відсутність нотаріально засвідченої згоди ТОВ "Артіс" на передачу ТОВ "Ардена" в іпотеку частки в об`єкті нерухомого майна, який належав їм на праві спільної часткової власності, ТОВ "Ардена" не мало правових підстав на передачу в іпотеку АТ "ПриватБанк" як частки майнового комплексу в розмірі 60/100, так і частки в розмірі 40/100, а положення оспорюваного договору іпотеки суперечать ЦК України та Закону України "Про іпотеку";

- у зв`язку із задоволенням основних позовних вимог щодо визнання недійсним договору іпотеки, з урахуванням положень статей 216, 236 ЦК України, задоволенню підлягають і позовні вимоги про скасування відповідних реєстраційних дій, які оформлені відповідними рішеннями у сфері реєстрації об`єктів нерухомого майна, які були прийняті на підставі оспорюваного договору іпотеки;

- скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вчинених відповідним державним реєстратором є належним та ефективним способам захисту прав;

- позивачем не пропущено строк позовної давності, а порушене право позивача у даному випадку підлягає захисту, оскільки оспорюваний договір іпотеки був укладений ТОВ "Ардена" та АТ "ПриватБанк", а ТОВ "АЕФ" не було стороною цього договору та не було повідомлене про факт його укладення, який за своєю суттю є похідним (акцесорним) від укладеного позивачем та АТ "Приватбанк" кредитним договором, тому позивач був позбавлений можливості своєчасно оскаржити зазначений правочин з моменту його укладення. Про сам факт порушення своїх прав позивач дізнався тільки після отримання вимоги ТОВ "Ардена", в якій останній зазначив про необхідність сплати грошових коштів за кредитним договором на його користь. Зазначене свідчить про те, що строк позовної давності для позивача щодо вимог про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки почався з 14.11.2017, а датою звернення ТОВ "АЕФ" з позовом до суду є 08.11.2019.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановою від 14.01.2021 скасував вищевказані рішення та постанову, а справу №910/15803/19 направив на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Направляючи справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що ані місцевий господарський суд, ані суд апеляційної інстанцій не досліджували питання, які саме права (інтереси) позивача були порушені, не визнані чи оспорюються та в який спосіб відбувається таке порушення; не аргументували наявності реальності (дійсності) порушення прав та інтересів позивача у цьому випадку, а суд апеляційної інстанції також залишив поза увагою правові наслідки задоволення позову для позивача.

16.03.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс» надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ «Ардена», в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс» просило суд:

- визнати недійсним договір іпотеки від 10.06.2016, укладений між ТОВ «Ардена» та ПАТ КБ «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642;

- визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звернення стягнення, а також визнати недійсним правочин щодо звернення стягнення на підставі договору іпотеки від 10.06.2016, укладений між ТОВ «Ардена» та ПАТ КБ «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29996618 від 10.06.2016, прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та відповідний запис про обтяження: 14912054;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 30073251 від 10.06.2016, прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та відповідний запис про іпотеку: 14991129.

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477122 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21730454;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477572 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21730940;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477957 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 40/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21731214 (т. 8., а.с. 12-23).

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс» обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсним іпотечного договору, оскільки позивач зазначає, що ТОВ «Ардена» не мало правових підстав та повноважень на укладення АТ КБ «Приватбанк» оспорюваного у даній справі іпотечного договору, що свідчить про наявність достатніх підстав для визнання зазначеного договору недійсним. Крім того позивач зазначає, що та обставина, шо Загальними зборами учасників ТОВ «Артіс» було прийнято рішення, посвідчене протоколом № 09/06-1 від 09.06.2016 року не свідчить про те, що ТОВ «Ардена» мало повноваження або право на укладення договору іпотеки, оскільки єдиною підставою для розпорядження майном ТОВ «Артіс» для ТОВ «Ардена» був договір управління, який визнаний недійсним в судовому порядку та не поніс правових наслідків з моменту укладення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс" (далі - третя особа з самостійними вимогами/ ТОВ «Артіс») до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/15803/19; вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження; вимоги за первісним позовом об`єднано в одне провадження з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; підготовче засідання призначено на 07.04.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 у задоволенні позову ТОВ «АЕФ» до: 1) АТ КБ «Приватбанк», 2) ТОВ «Ардена", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни, ТОВ «Артіс» про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію - відмовлено повністю.

Судові витрати, пов`язані з розглядом позову, покладено на ТОВ «АЕФ».

Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Артіс» до 1) АТ КБ «Приватбанк», 2) ТОВ «Ардена», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «АЕФ», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про визнання договору іпотеки недійсним, визнання недійсним правочин щодо звернення стягнення на підставі договору іпотеки та скасування рішень про державну реєстрацію - задоволено частково:

- визнано недійсним договір іпотеки від 10.06.2016, укладений між ТОВ «Ардена» та ПАТ КБ «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 29996618 від 10.06.2016, прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та відповідний запис про обтяження: 14912054;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 30073251 від 10.06.2016, прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та відповідний запис про іпотеку: 14991129;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477122 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності АТ КБ «Приватбанк» на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21730454;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477572 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності АТ КБ «Приватбанк» на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21730940;

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36477957 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності АТ КБ «Приватбанк» на 40/100 відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 (сімдесят), прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко A.B. та відповідний запис про право власності 21731214;

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ТОВ «Артіс» 5 763,00 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Ардена» на користь ТОВ «Артіс» 5 763,00 грн судового збору.

У іншій частині позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Артіс» відмовлено.

Крім того, суд першої інстанції дослідивши наведені ТОВ «Артіс» причини пропуску строку позовної давності на пред`явлення вимог про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки та скасування рішень та записів у сфері державної реєстрації визнав їх поважними та прийшов до висновку, що порушене право підлягає захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «АЕФ» до: 1) АТ КБ "Приватбанк", 2) ТОВ "Ардена", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівна, ТОВ "Артіс" про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію місцевий господарський суд виходив, що:

- сама по собі наявність у ТОВ «АЕФ» охоронюваного законом інтересу щодо, не може бути покладена в основу позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ТОВ «АЕФ»;

- доводи ТОВ «АЕФ» про те, що внаслідок укладення та виконання оспорюваного договору іпотеки було змінено кредитора, а також обсяг зобов`язання за кредитним договором № 4А13578Д від 20.09.2013 не свідчать про наявність порушених прав боржника;

- за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів;

- з огляду на приписи ст.ст. 512, 518 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку подальша заміна кредитора у зобов`язанні на ТОВ «Ардена» не створюють для позивача обов`язку сплатити борг останньому в розмірі, що перевищує розмір кредитних зобов`язань ТОВ «АЕФ» перед первісним кредитором - АТ КБ «Приватбанк».

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки позовні вимоги ТОВ «АЕФ» задоволенню не підлягають, по подана АТ КБ «Приватбанк» заява про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Задовольняючи часткового позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору місцевий господарський суд виходив з наступного:

- рішенням Господарського міста Києва у справі № 910/3428/19 від 03.06.2019 визнано недійсним Договір управління від 27.06.2008, укладений між ТОВ «АРТІС» та ТОВ «АРДЕНА», посвідчений Пашинською О. М., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3238;

- матеріали справи не містять доказів наявності нотаріально засвідченої згоди ТОВ «Артіс» на передачу ТОВ «Ардена» належної останньому частки у розмірі 40/100 на майновий комплекс, загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят) (реєстраційний номер 00);

- у матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена згода ТОВ «Ардена» на передачу ТОВ «Артіс» належної останньому частки у розмірі 60/100 на майновий комплекс, загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят) (реєстраційний номер 00);

- оскільки, відсутня нотаріально посвідчена згода ТОВ «Ардена» на передачу ТОВ «Артіс» належної останньому частки у розмірі 60/100 на майновий комплекс, відсутня нотаріально посвідчена згода ТОВ «Ардена» на передачу ТОВ «Артіс» належної останньому частки у розмірі 60/100 на майновий комплекс. У зв`язку з чим, оспорюваний договір іпотеки укладений з порушенням положень статті 578 Цивільного кодексу України, статті 6 Закону України «Про іпотеку».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Артіс» про визнання незаконними дій АТ КБ «Приватбанк» щодо звернення стягнення, визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення, визнання протиправними рішень та записів про державну реєстрацію суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не призводять до ефективного захисту та відновлення порушених прав ТОВ «Артіс».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Артіс» про визнання протиправними рішень у сфері державної реєстрації, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не навів обставин, які б свідчили, що такі рішення були прийняті з порушенням порядку, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» (далі - скаржник) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Артіс» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Артіс» відмовити повністю; судові витрати покласти на ТОВ «Артіс».

Апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 92, 203, 207, 215, 237, 239, 241, 256, 257, 261, 316, 578, 1029, 1030, 1037 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», а також порушенням норм процесуального права, а саме - ст.ст. 13, 49, 113, 118, 119, 120, 165, 176, 178, 180, 242, 243 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, узагальненні доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» зводяться до наступного:

- місцевим господарським судом було неправомірно прийнято до провадження позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору;

- суд першої інстанції помилково погодився із наведеними ТОВ «Артіс» підставами для поновлення строку на звернення до суду із позовною заявою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі №910/15803/19, оскільки такі підстави спростовуються наявними у матеріалах справи доказами дійсних обставин повідомлення ТОВ «Артіс» про хід розгляду справи №910/15803/19 при первісному розгляді справи судом першої інстанції;

- доводи ТОВ «Артіс» про його непоінформованість про хід розгляду справи місцевим господарським судом при первісному розгляді справи №910/15803/19 внаслідок неотримання ТОВ «Артіс» судових документів за адресою його державної реєстрації не є об`єктивними причинами, які не залежали від волі ТОВ «Артіс», а є його суб`єктивною поведінкою щодо отримання поштової кореспонденцій;

- враховуючи встановлення чинним процесуальним законодавством присічного строку для подання зустрічного позову та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, а саме виключно в межах строку подання відзиву на позовну заяву, позовна заява ТОВ «Артіс», як третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/15803/19 підлягала поверненню судом першої інстанції на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України;

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021, з урахуванням змісту ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2021, фактично було здійснено не вправлення описки/арифметичної помилки в ухвалі суду від 18.03.2021, а змінено суть ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2021, так як за відсутності вирішення питання про процесуального поновлення строку в ухвалі місцевого господарського суду від 18.03.2021 та внесення мотивів такого поновлення, ухвалою суду від 07.04.2021 було доповнено резолютивну частину ухвали від 18.03.2021 новим (самостійним) процесуальним рішенням, яким поновлено ТОВ «Артіс» процесуальний строк на звернення до суду першої інстанції з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, що не відповідає положенням ст. 243 Господарського процесуального кодексу України.

- місцевим господарським судом було неправомірно поновлено ТОВ «Артіс» пропущений процесуальний строк на звернення із позовною заявою у порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України;

- судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що ТОВ «Артіс» було обізнано про укладення договору іпотеки з дати його укладення, а тому строк позовної давності для звернення із вимогою про визнання оспрюваного правочину недійсним, почав свій перебіг для ТОВ «Артіс» з 10.06.2016 та закінчився 10.06.2019; в той час як ТОВ «Артіс» звернулося із позовною заявою як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору лише -16.03.2021;

- висновок місцевого господарського суду про те, що причини пропуску ТОВ «Артіс» строку позовної давності за пред`явленими вимогами є поважними, з огляду на набранням рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/3428/19 законної сили, а тому порушене право ТОВ «Артіс» підлягає захисту є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи;

- місцевим господарським судом при ухваленні рішення від 28.07.2021 у порушення ч. 2 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України та ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не надано жодної оцінки доводам та доказам АТ КБ «Приватбанк» викладених у відзиві 30.03.2021 на спростовування обставин встановлених рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/3429/19, в якій АТ КБ «Приватбанк» не приймало участі;

- рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 року у справі №910/3428/19 про визнання недійсним договору управління не породжує жодних юридичних наслідків для даного спору, і в межах даного спору договір управління вважається дійсним;

- укладення договору управління майном від 27.06.2008 від імені ТОВ «Ардена» директором Київської філії ТОВ «Ардена», повністю узгоджується із змістом ст. 95 Цивільного кодексу України та відповідає обсягу повноважень директора Київської філії ТОВ «Ардена», які визначені п.п. 2.5., 5.3., 6.5., Положення про Київську філії ТОВ «Ардена» та п.п. 2., 3.3. статуту ТОВ «Ардена». Тому висновок про відсутність в Положенні про Київську філію ТОВ «Ардена» повноважень директора Київської філії «Ардена» на укладення від імені ТОВ «Ардена» спростовується положеннями п. п. 1.5., 3.1., 3.2. Положення про Київську філію ТОВ «Ардена» та ст. 95 Цивільного кодексу України, а укладення договору управління майном від 27.06.2008 не було віднесено до виключної компетенції зальних зборів чи компетенції директора ТОВ «Ардена»;

- поза увагою місцевого господарського суду залишився той факт, що умовами договору управління майном від 27.06.2008 не було визначено, що його вартість складає більше 1 млн. грн, що б надавало можливість стверджувати про перевищення представником ТОВ «Ардена» своїх повноважень за довіреністю від 01.02.2008 на укладення договору управління майном від 27.06.2008;

- місцевим господарським судом не було враховано здійснення ТОВ «Ардена» платежів за договором управління майном від 27.06.2008 на користь ТОВ «Артіс» та отримання таких платежів ТОВ «Артіс», підтверджує вчинення як ТОВ «Ардена» так і ТОВ «Артіс» конклюдентних дій, що свідчить про їх наступне схвалення та прийняття до виконання договору управління майном від 27.06.2008;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс» у своїй позовній заяві не навело, яке право або інтерес було порушено/не визнано у зв`язку з укладенням між ТОВ «Ардена» та АТ КБ «Приватбанк» договору іпотеки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

18.10.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Артіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу АТ КБ «Приатбанк» ( в оскаржуваній частині) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 910/15803/19- без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс» у відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» указувало на те, що рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній АТ КБ «Приватбанк» частині) ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування - відсутні.

Відзиви на апеляційну скаргу від ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГК України) визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзиви на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подали відзивів на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання останніми відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» у справі №910/15803/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Разіна Т.І., суддів: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/15803/19; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" призначено на 02.11.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/5557/21 від 01.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15803/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 у справі №910/15803/19 апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 910/15803/19 прийняти до свого тпровадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б, Іоннікова І.А.; розгляд апеляційної скарги призначено на 30.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/15803/19 задоволено клопотання про продовження строку на подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Атріс» про проведення опитування представників Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», як свідків в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс» про проведення опитування представників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», як свідків у порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання, а саме: 1) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір №4А13578Д від 20.09.2013 року, кладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕФ», дійсним?; 2) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір №4А13578Д від 20.09.2013 року, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕФ», недійсним?; 3) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір №4А13578Д від 20.09.2013 року, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕФ», нікчемним?; 4) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» дійсним договір іпотеки від 10.06.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ардена» та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642?; 5) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» недійсним договір іпотеки від 10.06.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ардена» та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642?; 6) Чи вважає Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» нікчемним договір іпотеки від 10.06.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ардена» та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642? 5. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» не пізніше як за п`ять днів до судового засідання у формі заяви свідка надати суду: відповіді на запитання, поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Артіс» у заяві, докази надіслання цих відповідей на адресу Товариством з обмеженою відповідальністю «Артіс», докази чого надати суду; за наявності підстав для відмови від відповіді, повідомити про відмову позивача та суд у строк для надання відповіді на запитання.

20.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява, в якій останній повідомив суд апеляційної інстанції про відмову у наданні відповідей на поставленні ТОВ «Артіс» питання у своїх заявах від 22.11.2011 та 25.11.2021 запитання та, які зазначені в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/15803/19, посилаючись на ст.ст. 40, 92 ГПК України.

Стосовно поданого ТОВ «Артіс» клопотання про опитування представників АТ КБ «Приватбанк» у порядку статті 90 ГПК України та пояснень до нього щодо неоднозначної процесуальної поведінки банку в судах іноземних юрисдикцій, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, від ТОВ «Артіс» надійшла заява про проведення опитування представників Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», як свідків у порядку ст. 90 ГПК України та пояснення до нього, у яких останнє зазначено, що ТОВ «Артіс» дізналося про те, що АТ КБ «Приватбанк» у суді іноземної юрисдикції стверджує про те, що низка кредитних договорів, зокрема, кредитний договір №4А13578Д від 20.09.2013 року, є нікчемними.

Зі змісту вказаного клопотання та пояснень випливає, що ТОВ «Артіс» стало відомо про те, що у межах справи BL-2017-000665, яка перебуває на розгляді Високого суду правосуддя Англії, АТ КБ «Приватбанк» посилається, як на основні підстави позову, на обставини нікчемності кредитних договорів укладених протягом 2013-2014 років. Серед переліку зазначених нікчемних договорів АТ КБ «Приватбанк» зазначає, зокрема, кредитний договір №4А13578Д від 20.09.2013 року, укладений з ТОВ «АЕФ», у забезпечення виконання якого був укладений оспорюваний у межах цієї справи договір іпотеки від 10.06.2016 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс» стверджує, що АТ КБ «Приватбанк» зазначає про нікчемність кредитного договору №4А13578Д від 20.09.2013 року в силу закону, тобто, визнання його таким судом не вимагається. Зокрема, про нікчемність кредитного договору за участю ТОВ «АЕФ» з підстави порушенням ним публічного порядку (стаття 228 Цивільного кодексу України) йдеться в змісті позову АТ КБ «Приватбанк» в справі BL-2017-000665.

З приводу інформації, викладеної у зазначеному клопотанні та поясненнях колегія суддів зазначає, що згідно з приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено завдання суду при здійсненні правосуддя та вказано, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 236 ГПК України в чинній редакції та в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У господарському процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Активна роль суду в господарському процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні господарського спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, а ніж закон.

Більш того, виходячи з положень ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Таким чином, з огляду на наведене колегія суддів зазначає, що на виконання кредитного договору №4А13578Д від 20.09.2013 було укладено оспорюваний іпотечний договір від 20.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України вказано, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України вказано, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вказано, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відтак, при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України як такого, що порушує публічний порядок, має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільний кодекс України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-1528цс15, Верховного Суду від 10.03.2020 у справі 910/24075/16, Верховного Суду від 02.07.2020.

Виходячи з цього, судом апеляційної інстанції за наслідком аналізу оспорюваного іпотечного договору від 20.10.2016 у взаємозв`язку із кредитним договором №4А13578Д від 20.09.2013 не встановлено обставин, з якими закон пов`язує нікчемність правочину внаслідок порушення публічного порядку, і як наслідок відсутність підстав застосування наслідків нікчемного правочину.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність жодних належних та допустимих доказів порушення публічного порядку як оспорюваним договором іпотеки від 10.06.2016 так і кредитним договором №4А13578Д від 20.09.2013 року, на забезпечення виконання якого він був укладений.

Відтак, недійсність оспорюваного договору іпотеки від 10.06.2016 випливає не з порушення ним публічного порядку, а з встановленої в судовому порядку недійсності договору управління майном від 27.06.2008, а також відсутності нотаріально засвідчених згод співвласників на передачу ТОВ «Ардена» в іпотеку частки в об`єкті нерухомого майна, з огляду на що положення оспорюваного договору іпотеки суперечать Цивільному кодексу України та Закону України «Про іпотеку».

Отже, за наслідком аналізу оспорюваного іпотечного договору від 20.10.2016 у взаємозв`язку із кредитним договором №4А13578Д від 20.09.2013 року судом апеляційної інстанції не встановлено ознак порушення зазначеними правочинами публічного порядку та, як наслідок, їхньої недійсності в силу закону - нікчемності, на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, недійсність іпотечного договору випливає саме з порушення під час його укладення ЦК України та Закону України «Про іпотеку» внаслідок відсутності нотаріально засвідчених згод співвласників на передачу ТОВ «Ардена» в іпотеку частки в об`єкті нерухомого майна та встановленої в судовому порядку недійсності договору управління майном від 27.06.2008 на підставі якого ТОВ «Ардена» діяло від імені ТОВ «Артіс».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №910/15803/19 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про залучення до участі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Ардена») за первісним позовом та на стороні третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору (Товариства з обмеженою відповідальністю «Артіс») Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «Пром експорт» відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 розгляд справи №910/15803/19 відкладено на 21.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 розгляд справи №910/15803/19 відкладено на 18.01.2022.

Явка представників сторін

У судове засідання 18.01.2022 з`явився представники скаржника та представник ТОВ «Артіс».

Представники ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ" та Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом здійснювалося направлення процесуальних документів (ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021, від 02.11.2021, від 30.11.2021 та від 21.012.2021) на адресу Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни, однак листами Комунальне підприємство Київської обласної ради «Готово» повідомило суд про те, що державний реєстратор Бондаренко Ангеліна Вікторівна не перебуває у трудових відносинах з Комунальним підприємством Київської обласної ради «Готово».

З огляду на те, що ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни та Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від ТОВ "Ардена", ТОВ "АЕФ", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни та Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останніх.

Позиція представників сторін у справі

Представники скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, викладених у ній та просили апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/15803/19 (в оскаржуваній АТ КБ «Приватбанк» частині) скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Артіс» до 1) АТ КБ «Приватбанк», 2) ТОВ «Ардена», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «АЕФ», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкової Тамари Віталіївни, Державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Бондаренко Ангеліни Вікторівни про визнання договору іпотеки недійсним, визнання недійсним правочин щодо звернення стягнення на підставі договору іпотеки та скасування рішень про державну реєстрацію.

У судовому засіданні представник ТОВ «Артіс» доводи апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзивах на неї та просив апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» (в оскаржуваній ним частині) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 - залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 10.06.2016 між ТОВ «Ардена» (іпотекодавець за договором) та АТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель за договором)укладено договір іпотеки (далі - Договір), предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "АЕФ" (позичальник за договором) перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця.

Договір іпотеки від 10.06.2016 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4642.

За цим договором іпотекою забезпечується виконання частини основного зобов`язання позичальника у розмірі не більше вартості предмету іпотеки відповідно до кредитного договору № 4А13578Д від 20.09.2013, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «АЕФ» (далі - кредитний договір), а саме: зобов`язань з повернення кредиту та зобов`язань зі сплати відсотків за користування кредитом. Для змісту цього договору основне зобов`язання - це усі грошові зобов`язання позичальника за кредитним договором (п. 2. Договору).

Відповідно до абз. 1 п. 7 Договору в забезпечення виконання позичальником вказаних у п. 2 цього договору зобов`язань за кредитним договором та зобов`язань іпотекодавця за цим договором, іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві приватної власності наступне нерухоме майно: 40/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17206,70 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївськийй (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 згідно переліку приміщень, що містяться у відповідному пункті оспорюваного договору.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Договору в забезпечення виконання позичальником вказаних у п. 2 цього договору зобов`язань за кредитним договором та (або) зобов`язань іпотекодавця за цим договором, іпотекодавець надав в іпотеку належне на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Артіс" наступне нерухоме майно: 30/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 згідно переліку приміщень, що містяться у відповідному пункті оспорюваного договору, та 30/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 згідно переліку приміщень, що містяться у відповідному пункті оспорюваного договору.

Отже, ТОВ "Ардена" надало в іпотеку належне на праві приватної власності ТОВ "Артіс" нерухоме майно, що складається з 60/100 (шістдесят сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70.

На момент укладення Договору іпотеки від 10.06.2016, вищенаведене майно перебувало в приватній власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс" відповідно до договору купівлі-продажу частини майнового комплексу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. 07.06.2006 та зареєстрованим в реєстрі за № 3747 та договору купівлі-продажу частини майнового комплексу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. 07.06.2006 та зареєстрованим в реєстрі за № 3748. Право власності на майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс" в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 10.06.2016, номери запису про право власності 14911068 та 14911007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

При передачі нерухомого майна ТОВ «Артіс» в іпотеку, ТОВ «Ардена» діяло на підставі Договору управління майном від 27.06.2008 (далі -Договір управління мйном), укладеного між ТОВ «Артіс» та ТОВ «Ардена».

Так, відповідно до п. 1. Договору управління майном установник управління передає управителеві на 10 (років) в управління нерухоме майно, що зазначене у пункті 2 цього Договору, а управитель зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління з метою отримання прибутків від його використання шляхом надання якісних послуг та задоволення соціальних інтересів та потреб юридичних та фізичних осіб.

Згідно із п. 2 Договору управління установник управління передає управителеві в управління нерухоме майно згідно з підпунктами 2.1. і 2.2. цього пункту, що розташоване за адресою: 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят), загальною площею 10 249,1 кв.м. та становить 60/100 майнового комплексу, а саме за переліком, зазначеним за відповідним пунктом у договорі.

04.08.2017 Державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліною Віталіївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про реєстрацію права власності на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс" передане в іпотеку за оспорюваним договором іпотеки, а саме:

- запис про право власності № 21730940, індексний номер рішення 36477572 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70;

- запис про право власності № 21730454, індексний номер рішення 36477122 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 30/100 відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70.

Реєстрація права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 60/100 відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 здійснено на підставі повідомлення Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" серії Е.21.0.00/4-121906 від 18.07.2016 та оспорюваного договору іпотеки внаслідок порушення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕФ" в частині погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк".

Також, 04.08.2017 Державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Ардена", а саме запис про право власності № 21731214, індексний номер рішення № 36477957 від 04.08.2017 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на 40/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70.

Таким чином, 04.08.2017 Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки за оспорюваним договором іпотеки в рахунок погашення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕФ" за кредитним договором.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ «Артіс» обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсним іпотечного договору, оскільки позивачем зазначено, що ТОВ "Ардена" не мало правових підстав та повноважень на укладення з Банком оспорюваного у даній справі іпотечного договору, що свідчить про наявність достатніх підстав для визнання зазначеного договору недійсним. Крім того позивач зазначає, що та обставина, шо Загальними зборами учасників ТОВ "Артіс" було прийнято рішення, посвідчене протоколом №09/06-1 від 09.06.2016 не свідчить про те, що ТОВ "Ардена" мало повноваження або право на укладення договору іпотеки, оскільки єдиною підставою для розпорядження майном ТОВ "Артіс" для ТОВ "Ардена" був договір управління, який визнаний недійсним в судовому порядку та не поніс правових наслідків з моменту укладення.

Також ТОВ "Артіс" у позовній заяві зазначає, що останнє фактично дізналось про факт розгляду цієї справи вже на етапі апеляційного провадження, коли пред`явити самостійні вимоги на предмет спору вже було неможливо.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» ( в оскаржуваній ним частині) не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 у задоволенні позову ТОВ «АЕФ» до: 1) АТ КБ "Приватбанк", 2) ТОВ "Ардена", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна, ТОВ "Артіс" про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію - відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами в цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 в апеляційному порядку не оскаржується.

Апеляційний господарський суд відзначає, що АТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 в частині часткового задоволення позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Артіс» до 1) АТ КБ «Приватбанк», 2) ТОВ «Ардена», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «АЕФ», Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Тамара Віталіївна, Державний реєстратор філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Готово" міста Києва Бондаренко Ангеліна Вікторівна про визнання договору іпотеки недійсним, визнання недійсним правочин щодо звернення стягнення на підставі договору іпотеки та скасування рішень про державну реєстрацію (т.10, а.с. 110-120).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами щодо відмови у задоволенні інших позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ "Артіс" рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Відтак, судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній АТ КБ «Приватбанк» частині.

Щодо доводів АТ КБ «Приватбанк» дійсності іпотечного договору від 10.06.2016 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4642 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вже зазначалось вище, 10.06.2016 між ТОВ «Ардена» (іпотекодавець за договором) та АТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель за договором)укладено договір іпотеки (далі - Договір), предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "АЕФ" (позичальник за договором) перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця.

Укладений між відповідачами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором іпотеки, який підпадає під правове регулювання § 6 Глави 49 Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 Цивільного кодексу України),

За приписами частини 1 статті 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Згідно із положень статті 584 Цивільного кодексу України та статей 3, 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Водночас, Законом і, зокрема, статтею 583 Цивільного кодексу України та статтею 11 Закону України "Про заставу", передбачено, що заставодавцем може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Крім того, ЦК України та Закон України "Про іпотеку" визначають такий окремий вид застави, як іпотеку.

За визначенням частиною 1 статтею 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Також, вказана статті 1 Закону України "Про іпотеку" розкриває поняття "майнового поручителя", як особу, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України.

Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 Цивільного кодексу України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" тощо.

Приписами частини 1 статті 207 Господарського кодексу України також визначено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 оспорюваного Договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником вказаних у п. 2 цього договору зобов`язань за кредитним договором та (або) зобов`язань іпотекодавця за цим договором, іпотекодавець надав в іпотеку належне на праві приватної власності ТОВ «Артіс» наступне нерухоме майно: 30/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 згідно переліку приміщень, що містяться у відповідному пункті оспорюваного договору, та 30/100 (сорок сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70 згідно переліку приміщень, що містяться у відповідному пункті оспорюваного договору.

Отже, ТОВ «Ардена» надало в іпотеку належне на праві приватної власності ТОВ «Артіс» нерухоме майно, що складається з 60/100 (шістдесят сотих) відсотків майнового комплексу (літ. А,Б,В,Г) загальною площею 17 206, 70 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський (колишній проспект 40-річчя Жовтня), будинок 70.

Як підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Артіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Ардена» про визнання недійсним Договору управління від 27.06.2008, укладеного між ТОВ «Артіс» та ТОВ «Ардена».

За результатами розгляду вказаного позову Господарським судом міста Києва у справі № 910/3428/19 було прийняте рішення від 03.06.2019 року, яким позов ТОВ «Артіс» було задоволено повністю, визнано недійсним Договір управління від 27 червня 2008 року, укладений між ТОВ «Артіс» та ТОВ «Ардена», посвідчений Пашинською О.М., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3238.

Водночас, АТ КБ «Приватбанк» у апеляційній скарзі зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/3428/19 про визнання недійсним договору управління не породжує жодних юридичних наслідків для даного спору, і в межах даного спору договір управління вважається дійсним.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п. 7. ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 241 ГПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із позицією місцевого господарського суду, що станом на дату прийняття рішення у даній справі, рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/3428/19 набрало законної сили.

Заявник апеляційної скарги стверджує про те, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення від 28.07.2021 у порушення ч. 2 ст. 51 ГПК України та ч. 5 ст. 75 ГПК України не надано жодної оцінки доводам та доказам АТ КБ «Приватбанк», викладених у відзиві 30.03.2021 на спростовування обставин встановлених рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/3429/19, в якій АТ КБ «Приватбанк» не приймало участі у справі, судом апеляційної інстанції не враховуються, оскільки, обставини встановлені у справі №910/3428/19 не мають преюдиційного значення у даній справі. Окрім самого рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у № 910/3428/19, яким було визнано недійсним Договір управління від 27 червня 2008 року, укладений між ТОВ «Артіс» та ТОВ «Ардена», посвідчений Пашинською О.М., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3238, тому такий договір і таке рішення у справі №910/3428/19 ставитися під сумнів судом у даній справі.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги лише сам факт визнання недійсним Договір управління майном від 27.09.2008, а не підстави які слугували визнанню такого договору недійсним .

Відповідно до частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З урахуванням наведених положень, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що договір управління майном від 27.06.2008 є недійсним та не несе будь-яких правових наслідків, як для сторін цього правочину, так і для будь-яких інших осіб.

Тобто, для цілей розгляду питання про дотримання сторонами положень законодавства під час укладення договору іпотеки, не існувало правових підстав у вигляді договору управління, за яким би ТОВ «Ардена» мала право передачі нерухомого майна, належного ТОВ «Артіс», в іпотеку АТ КБ «Приватбанк».

У відповідності до статті 317 Цивільного кодексу України право розпоряджання своїм майном належить власникові. Передача майна в іпотеку є різновидом розпорядження власником своїм майном.

Тобто, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про те, що ТОВ «Ардена» не мало жодних правових підстав здійснювати передачу АТ КБ «Приватбанк» нерухомого майна загальною площею 10 249,1 кв.м. розташоване за адресою: 03040,місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят), та становить 60/100 майнового комплексу, яке належить ТОВ «Артіс», а тому в цій частині оспорюваний договір іпотеки укладений з порушенням статті 317 Цивільного кодексу України.

Також, з пункту 7 договору іпотеки вбачається, що об`єкт нерухомості, який переданий в іпотеку, становить єдиний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 00) та належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Ардена» у частці розміром 40/100 та ТОВ «Артіс» у частці розміром 60/100.

Відповідно до статті 578 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

За змістом частини 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Згідно п 1.16 Глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 правочини про відчуження або заставу (іпотеку) майна, яке передано за договором управління, посвідчуються нотаріусом за наявності письмової згоди установника управління. При цьому - справжність підпису на заяві установника управління про згоду на укладання таких правочинів повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку.

Тобто, з наведених положень вбачається, частина об`єкта нерухомого майна, який на праві спільної власності належить кільком співвласникам, може бути передана в іпотеку тільки у випадку наявності попередньої нотаріально засвідченої згоди кожного з таких співвласників.

Матеріали справи не містять доказів наявності нотаріально засвідченої згоди ТОВ «Артіс» на передачу ТОВ «Ардена» належної останньому частки у розмірі 40/100 на майновий комплекс, загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят) (реєстраційний номер 00), так само у матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена згода ТОВ «Ардена» на передачу ТОВ «Артіс» належної останньому частки у розмірі 60/100 на майновий комплекс, загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят) (реєстраційний номер 00). У зв`язку з чим, оспорюваний договір іпотеки укладений з порушенням положень статті 578 Цивільного кодексу України, статті 6 Закону України «Про іпотеку».

Отже, слід погодитись із висновками місцевого господарського суду, що, враховуючи визнання недійсним договору управління майном від 27.06.2008 судовим рішенням, а також відсутність нотаріально засвідчених згод співвласників на передачу в іпотеку частки в об`єкті нерухомого майна, який належав їм на праві спільної часткової власності, ТОВ «Ардена» не мало правових підстав на передачу в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», як частки майнового комплексу в розмірі 60/100, так і частки в розмірі 40/100, а положення оспорюваного договору іпотеки суперечать Цивільному кодексу України та Закону України «Про іпотеку».

Посилання АТ КБ «Приватбанк» на положення ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України про те, що обмеження повноважень щодо представника не має юридичної сили у відносинах із третіми особами є недоречними. Адже в даному випадку стоїть не питання повноважень директора ТОВ «Ардена» Ангелова Є.М. діяти від імені іпотекодавця при укладенні Договору іпотеки, а питання права ТОВ «Ардена» розпоряджатись майном іншої юридичної особи при укладенні правочину.

Не спростовують вищенаведеного посилання АТ КБ «Приватбанк» на рішення загальних зборів ТОВ «Артіс» від 09.06.2016 року затвердженого протоколом № 09/06-1, відповідно до якого ТОВ «Артіс» погоджувало надання товариством в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» належного на праві власності ТОВ «Артіс» нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «АЕФ» за кредитним договором №4А13578Д від 20.09.2013 року та надання товариством письмової згоди на укладення ТОВ «Ардена» з ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору управління майном від 27.06.2008 іпотечного договору або іпотечних договорів належного на праві власності Товариству нерухомого майна, уповноважено директора товариства Жигай Г.В. на підписання письмової згоди на вчинення та підписання інших пов`язаних з наданням цієї згоди дій та документів з правом передовіри цих повноважень іншій особі шляхом видачі нотаріальної довіреності.

Зазначене погодження ґрунтувалось виключно на договорі управління майном від 27.06.2008 який, як було вказано вище, був визнаний недійсним в судовому порядку. Саме ж ТОВ «Артіс» не виступило стороною оспорюваного договору іпотеки та не вчиняло дій з передачі свого майна в іпотеку.

Вірним є висновок, що прийнявши рішення від 09.06.2016, загальні збори ТОВ «Артіс» не могли надати ТОВ «Ардена» правовий титул на розпорядження майном товариства, адже рішення органу управління юридичної особи не є підставою для передачі права розпорядження майном.

Таким чином, рішення загальних зборів ТОВ «Артіс» від 09.06.2016 року затверджене протоколом №09/06-1 не спростовує факту невідповідності договору іпотеки положенням законодавства, про які було наведено вище.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога ТОВ «Артіс» про визнання недійсним договору іпотеки від 10.06.2016 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно скасування реєстраційних дій як наслідок недійсності іпотечного договору від 10.06.2016 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4642 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У статті 37 Закону України «Про іпотеку» вказано, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержатлеля є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частин 2, 3 статті 202 Цивільного кодексу України правочином можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Тобто, для визначеності правочину одностороння дія особи повинна мати закінчений вигляд, та саме від цієї дії безпосередньо набуваються, змінюються або припиняються цивільні права та обов`язки осіб. Участь інших осіб та вчинення ними будь-яких дій для вчинення одностороннього правочину не є потрібним та не має юридичних наслідків. В даному випадку у справі мають місце дії іпотекодержателя, направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нерухоме майно. Але вказані дії іпотекодержателя не призведуть до бажаного для нього результату без відповідних дій державного реєстратора щодо реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна.

Приписами статті 173 ГПК України унормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У розумінні приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Стаття 13 Цивільного кодексу вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артіс» обґрунтовує свої вимоги про скасування реєстраційних дій недійсністю договору іпотеки від 10.06.2016, у зв`язку з чим такі вимоги є похідними за своєю суттю і залежать від задоволення основної вимоги - про визнання недійсним оспорюваного договору.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішень та записів у сфері державної реєстрації, згідно з якими за АТ КБ «Приватбанк» було зареєстровано право власності на майновий комплекс, загальною площею 17 206,70 кв.м., розташованого за адресою 03040, місто Київ, проспект 40-річчя Жовтня, будинок, 70 (сімдесят) (реєстраційний номер 00).

Подібна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16. Велика Палата Верховного Суду сформувала наступні висновки, де вказано, що У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування вказаного рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації.»

Аналогічний висновок міститься і в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №922/4587/13.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на положення на абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», слід погодитися із позицією, викладеною у відзиві ТОВ «Артіс», згідно із якою суд, визнаючи недійсним Договір іпотеки фактично вирішує питання про зміну та припинення речових прав, адже наслідком недійсності такого правочину є повернення сторін у стан, що існував до укладення цього правочину.

Подібні правові висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19.

За таких обставин колегія суддів погоджується із аргументацією, що з метою відновлення порушених прав ТОВ «Артіс», існують достатні підстави для визнання протиправними та скасування всіх реєстраційних дій, вчинених на виконання Іпотечного договору. В інакшому випадку, право ТОВ «Артіс» не буде відновлене.

Разом з тим, суд першої інстанції також прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконними дій АТ КБ «Приватбанк» щодо звернення стягнення, визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення, визнання протиправними рішень та записів про державну реєстрацію, оскільки такі вимоги не призводять до ефективного захисту та відновлення порушених прав ТОВ «Артіс».

При цьому, місцевий господарський суд також правомірно відмовив у задоволенні вимог ТОВ «Артіс» про визнання протиправними рішень у сфері державної реєстрації, оскільки позивач у даному випадку не навів обставин, які б свідчили, що такі рішення були прийняті з порушенням порядку, встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога ТОВ «Артіс» про визнання незаконними дії Банку щодо звернення стягнення є неефективним способом захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому задоволенню не підлягає.

Стосовно права ТОВ «Артіс» на звернення із позовом, то суд апеляційної інстанції зазнає таке.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» стверджує про те, що ТОВ «Артіс» у своїй позовній заяві не навело, яке право або інтерес було порушено / не визнано у зв`язку з укладенням між ТОВ «Ардена» та АТ КБ «Приватбанк» договору іпотеки.

З цього приводу колегія суддів погоджується із позицією ТОВ «Артіс», викладеною у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу, у відповідності до якої про порушення своїх прав укладенням договору іпотеки від 10.06.2016 ТОВ «Артіс» дізналось після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 року у справі № 910/3428/19, яким було визнано недійсним договір управління майном від 27.06.2008.

За наслідком прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 року у справі № 910/3428/19, у зв`язку із дією положень ст.ст. 216, 236 Цивільного кодексу України, ТОВ «Артіс» було виявлено відсутність фактичних і законних підстав для передачі ТОВ «Ардена» в іпотеку майнового комплексу, який належить ТОВ «Ардена» та ТОВ «Артіс» на праві спільної часткової власності та укладення оспорюваного договору іпотеки.

За таких обставин, слід погодитися із висновком про те, що саме з моменту набрання законної сили рішенням у справі № 910/3428/19 виникла підстава для пред`явлення позовних вимог, які містяться у позовній заяві ТОВ «Артіс» у даній справі.

Окрім того, ТОВ «Артіс» посилалось на обставини оскарження АТ КБ «Приватбанк» рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 року у справі № 910/3428/19, у зв`язку з чим, з урахуванням положень ч. 2 ст. 241 ГПК України зазначене рішення вважалось таким що не набрало законної сили. Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 у справі № 910/3428/19 було повернуто, а постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.08.2020 дану ухвалу було залишено без змін.

Щодо посилання АТ КБ «Приватбанк» на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 18.03.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/15803/19 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ТОВ "Артіс" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/15803/19.

Водночас, у апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» зазначає про незаконність та необґрунтованість зазначеної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляються самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.11.2019 року у справі №910/15803/19, якою було відкрито провадження у справі встановлено строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що ТОВ «Артіс» не отримував жодних процесуальних документів у зазначеній справі ні від суду, ні від учасників справи, у т.ч. ТОВ «Артіс» не отримувало ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2019 року та рішення від 16.01.2020 року у справі №910/15803/19.

З огляду на що, вірним є висновок, що ТОВ «Артіс» не було належним чином повідомлено про розгляд справи № 910/15803/19 у Господарському суді міста Києва на першому колі розгляду. Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Товариством з обмеженою відповідальнісю «Артіс» зазначалось, що з причин, що в жодному випадку не залежали від ТОВ «Артіс», останнє не було повідомлене належним чином про подання позовної заяви ТОВ «АЕФ» та подальший розгляд справи №910/15803/19 в Господарському суді міста Києва.

Натомість у пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 461/10610/13-ц міститься висновок про те, що повернення відправлення до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування сторони про час і місце розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц.

З огляду на наведене, повернення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про належне повідомлення ТОВ «Артіс» про судовий розгляд під час первісного розгляду справи Господарським судом міста Києва.

З наведеного слідує, що ТОВ «Артіс» не було належним чином повідомлене про розгляд справи судом першої інстанції на першому колі, а відтак було позбавлене процесуальної можливості подати позов із самостійними вимогами на етапі провадження у справі на першому колі протягом строку, встановленого для подання відзиву на позов.

За таких обставин, слід погодитись із доводами ТОВ «Артіс» щодо того, що направлення справи на новий розгляд надало можливість ТОВ «Артіс» скористатись своїми процесуальними правами, що не було забезпечено під час розгляду справи судом першої інстанції при первісному розгляді.

Також одним з доводів апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» є те, що Господарський суд міста Києва, припустився порушень процесуального права шляхом прийняття ухвали від 07.04.2021 про виправлення описки в ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.03.2021, і тим самим, на думку заявника апеляційної скарги, фактично змінив резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 про прийняття до провадження позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору.

В той же час, колегія суддів зазначає, що статтею 243 ГПК України, закріплено повноваження суду з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

По-друге, на думку ТОВ «Артіс», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними вище, позовна заява ТОВ «Артіс» як третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору в будь-якому разі подана до суду в межах строків, визначених чинним процесуальним законодавством, а саме до закінчення підготовчого провадження.

По-третє, доповнення резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 справі №910/15803/19 пунктом: «Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Артіс» строк на пред`явлення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі № 910/15803/19» за своїм змістом не є, та не може вважатись зміною прийнятого судом рішення (на чому наголошує скаржник у своїй апеляційній скарзі) у зв`язку з тим, що відповідно до рішення, викладеного в п. 1 ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 у справі №910/15803/19 - вже було прийнято рішення - "прийняти позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс" до спільного розгляду з первісним позовом у справі №910/15803/19". Таким чином, станом на день прийняття ухвали від 18.03.2021 ТОВ "Артіс" судом першої інстанції було надано процесуальний статус третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору.

У зв`язку із цим колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого господарського суду, що прийняття позову ТОВ «Артіс» як третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, було всебічно дотримано положення Господарського процесуального кодексу України; ухвала Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 є законною, правомірною, такою, що відповідає засадам та принципам господарського судочинства, та прийнятою із врахуванням існуючої практики Верховного Суду.

Щодо позиції АТ КБ «Приватбанк» про незастосування місцевим господарським судом строку позовної давності суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ( ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 року № 10 За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Згідно із п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 року № 10 якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Таким чином, з наведених положень слідує, що фактичний пропуск строку позовної давності не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за наявності поважних причин такого пропуску, право позивача підлягає захисту у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, суд колегія суддів апеляційного суду не вбачає порушень законодавства в тому, що дослідивши наведені ТОВ «Артіс» причини пропуску строку позовної давності на пред`явлення вимог про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки та скасування рішень та записів у сфері державної реєстрації, суд першої інстанції визнав їх поважними та прийшов до висновку, що порушене право підлягає захисту.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15803/19 від 28.07.2021 є законним, прийнятим з правильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Тобто, беручи до уваги все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» є необґрунтованою, а заявлені ним порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знаходять свого підтвердження. У зв`язку з чим, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 року залишити без змін.

З урахуванням встановлених суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Артіс».

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції при здійсненні апеляційного розгляду враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» та відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Артіс» у даній справі як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 ( в оскаржуваній АТ КБ «Приватбанк» частині рішення) у справі №910/15803/19 та, відповідно, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/15803/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/15803/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 28.01.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова