РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.01.2022Справа № 911/1705/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут"

до Департаменту патрульної поліції

про стягнення 37695,90 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про стягнення за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 21.07.2020 № 41GB617-557-20/490 основного боргу в розмірі 33919,82 грн., пені в розмірі 728,80 грн., трьох процентів річних у розмірі 148,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 225,98 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2021 у справі № 911/1705/21 позовну заяву направлено за належною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 матеріали справи № 911/1705/21 передані на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

19.07.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що позивачем несвоєчасно направлено акти приймання-передачі природного газу всупереч умовам договору. Крім того, договором не передбачено фактичний об`єм природного газу за період з січня по березень 2021 року. При цьому, в актах приймання-передачі позивачем зазначено інший порядок оплати газу, ніж передбачений договором.

У відповіді на відзив позивач зауважив, що відповідач направлені акти приймання-передачі не підписав та не надав обґрунтованої відмови від підписання. У той же час, поставлені відповідачу обсяги природного газу відображені також на Інформаційній платформі, щодо яких позивачем виставлено вимогу на оплату.

Також позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, що прийнята судом до розгляду, та відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача основний борг у розмірі 33919,82 грн., пеню в розмірі 1222,56 грн., три проценти річних у розмірі 835,81 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1717,71 грн.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GB617-557-20/490, відповідно до положень якого постачальник зобов`язався поставити (передати у власність) споживачу у 2020 році природний газ відповідно до коду CPV за ДК 021:2015-09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором.

За положеннями додаткової угоди від 23.12.2020 № 10 до договору сторони, керуючись пунктом 6 розділу X Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції з 19.04.2020), а також частиною 5 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, що діяла до 19.04.2020), сторони дійшли згоди щодо продовження строку дії договору про закупівлю на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку та домовились внести зміни в пункт 11.1 договору в наступній редакції: « 11.1. Цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 березня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Обов`язок постачальника щодо поставки природного газу споживачу виникає з моменту припинення обов`язку постачати природний газ діючим постачальником».

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди від 23.12.2020 № 10 до договору сторони домовилися, що в 2021 році постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) споживачу природний газ в обсязі, який не перевищить 20% від загальної ціни, визначеної в договорі, укладеному в 2020 році.

Відповідно до п. 1.2.2. договору (у редакції додаткової угоди від 25.01.2021 № 12) плановий обсяг постачання природного газу у 2021 року складає - 2,00097 тис.куб.м.

За положеннями пункту 3.2 договору (у редакції додаткової угоди від 25.01.2021 № 12) ціна газу з 01.01.2021 становить 5620,75 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1124,15 грн., а всього з ПДВ 6744,90 грн.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 07 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (пункт 2.9.1 договору).

Пунктом 2.9.2. договору визначено, що на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач за положеннями пункту 2.9.3 договору зобов`язаний протягом п`яти днів з дати одержання акту приймання-передачі газу повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 2.9.5 договору у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або не надання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - 07.00 годин першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно (пункт 4.1 договору).

У пункті 4.2.1. договору зазначено, що постачальник надає споживачу рахунок та акт приймання-передачі за спожитий газ з 15 по 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Пунктом 4.2.2. договору передбачено, що споживач здійснює оплату обсягу поставленого (спожитого) газу у попередньому розрахунковому періоді шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України за рахунок коштів Державного бюджету протягом 7 (семи) робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання-передачі газу за ціною, діючою на момент постачання газу, але яка не повинна бути більшою за ціну, вказану в п. 3.2. цього договору.

Із матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору позивачем складено наступні акти приймання-передачі природного газу: від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 щодо поставки відповідачу природного газу в період з 01.01.2021 по 31.01.2021 у розмірі 4628,05 тис. куб. м. на суму 31 215,73 грн.; від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 щодо поставки відповідачу природного газу в період з 01.02.2021 по 28.02.2021 у розмірі 4 249,39 тис. куб. м. на суму 28 661,71 грн.; від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 щодо поставки відповідачу природного газу в березні 2021 року в розмірі 242,71 тис. куб. м. на суму 1637,05 грн.

Дані акти приймання-передачі природного газу за січень та лютий 2021 року направлені відповідачу для підписання разом із вимогою про оплату заборгованості від 29.03.2021 № 617-Сл-4500-0321.

Також, зазначені акти приймання-передачі природного газу з актом за березень 2021 року направлялися відповідачу на підпис з листом від 20.05.2021 № 617-Сл-6335-0521.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що відповідно до пункту 1.2.2 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 21.07.2020 № 41GB617-557-20/490 (у редакції додаткової угоди від 25.01.2021 № 12) плановий обсяг постачання природного газу у 2021 року складає - 2,00097 тис. куб. м.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу в січні-березні 2021 року природний газ за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 у розмірі 4628,05 тис. куб. м. на суму 31215,73 грн., від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 у розмірі 4249,39 тис. куб. м. на суму 28661,71 грн., від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 у розмірі 242,71 тис. куб. м. на суму 1637,05 грн.

Із матеріалів справи слідує, що акт від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 підписаний та скріплений печаткою відповідача. При цьому, акти приймання-передачі від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 та від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 направлялися відповідачу для підписання 29.03.2021 та 20.05.2021 відповідно.

Водночас, відповідач дані акти не підписав, вмотивованої відмови від їх підписання також не надав, у зв`язку з чим згідно з пунктом 2.9.5 договору дані акти приймання-передачі природного газу вважаються відповідачем підписаними.

Судом враховані заперечення відповідача з приводу несвоєчасного направлення позивачем актів приймання-передачі природного газу, однак наведені обставини не звільняють відповідача від необхідності оплати вартості спожитого природного газу.

При цьому, відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач 29.03.2021 частково оплатив поставлений природний газ на суму 13496,34 грн., що зарахована позивачем у рахунок погашення боргу за актом за січень 2021 року. До того ж, станом на 31.12.2020 за відповідачем обліковувалася передплата на суму 14098,33 грн.

Одночасно суд зауважує, що у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача в розмірі 33919,82 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем за несвоєчасну оплату природного газу нарахована пеня в розмірі 1222,56 грн., три проценти річних у розмірі 835,81 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1717,71 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 6.2.1 договору в разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Водночас суд зауважує, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, за який нараховуються штрафні санкції - шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17.

Із доданого до позовної заяви розрахунку пені слідує, що позивачем здійснено нарахування пені за актом від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 за період з 16.04.2021 по 11.08.2021, за актом від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 за період з 16.04.2021 по 08.09.2021, за актом від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 за період з 16.04.2021 по 09.10.2021.

У той же час, за умовами пункту 4.2.2. договору споживач здійснює оплату обсягу поставленого (спожитого) газу у попередньому розрахунковому періоді протягом 7 робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання-передачі газу.

Відтак, після не виконання відповідачем зобов`язання з оплати природного газу протягом 7 робочих днів з моменту надання постачальником рахунку та акту приймання-передачі газу, позивач має право нарахувати з наступного дня пеню в межах шестимісячного строку.

Отже, за актами від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 та від 28.02.2021 № ХОЗ81004852, направленими відповідачу 29.03.2021, строк оплати тривав до 07.04.2021 включно, та за направленим 20.05.2021 актом від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 - до 31.05.2021 включно.

Суд зауважує, що доказів на спростування направлення позивачем даних актів або власного контррозрахунку санкцій відповідач не надавав.

Здійснивши арифметичний перерахунок пені за визначений позивачем період, але з урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що нарахована позивачем пеня не перевищує розрахований судом розмір пені, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягає: 88,29 грн. пені за прострочення оплати за актом від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 суми боргу 3621,06 грн. за період з 16.04.2021 по 11.08.2021; 1050,67 грн. пені за прострочення оплати за актом від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 суми боргу 28661,71 грн. за період з 16.04.2021 по 08.09.2021; 83,60 грн. пені за прострочення оплати за актом від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 суми боргу 1637,05 грн. за період з 01.06.2021 по 09.10.2021 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду (з урахуванням наведених вище обставин щодо визначення періоду початку прострочення), з відповідача підлягають стягненню 75 грн. трьох процентів річних та 184,68 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати за актом від 31.01.2021 № ХОЗ81002392 суми боргу 3621,06 грн. за період з 08.04.2021 по 15.12.2021; 593,65 грн. трьох процентів річних та 1236,29 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати за актом від 28.02.2021 № ХОЗ81004852 суми боргу 28661,71 грн. за період з 08.04.2021 по 15.12.2021; 26,64 грн. трьох процентів річних та 34,38 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати за актом від 31.03.2021 № ХОЗ81007506 суми боргу 1637,05 грн. за період з 01.06.2021 по 15.12.2021.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54; ідентифікаційний код 39590621) 33919 (тридцять три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 82 коп. основного боргу, 1222 (одну тисячу двісті двадцять дві) грн. 56 коп. пені, 695 (шістсот дев`яносто п`ять) грн. 29 коп. трьох процентів річних, 1455 (одну тисячу чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 35 коп. інфляційних втрат, а також 2245 (дві тисячі двісті сорок п`ять) грн. 74 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова