ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" лютого 2022 р. Справа № 924/96/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., розглянувши клопотання Фермерського господарства "Ірина" про забезпечення позову у справі

за позовом Фермерського господарства "Ірина" с. Огіївці Старокостянтинівського району Хмельницької області

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький

2. Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області м. Старокостянтинів Хмельницької області

про 1. Скасування державної реєстрації земельної ділянки

2. Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Ірина" с. Огіївці Старокостянтинівського району Хмельницької області до 1.Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький, 2.Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області м. Старокостянтинів Хмельницької області про 1. Скасування державної реєстрації земельної ділянки на території Огіївського старостинського округу Старокостянтинівської міської територіальної громади Хмельницької області, площею 10,8543 га з кадастровим номером :05:030:0010 та 2. Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Стецюк Людмили Олександрівни, індексний номер 57607190 від 13 квітня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Разом із позовною заявою позивач подав клопотання про забезпечення позову, згідно з яким останній просить заборонити державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру України до набрання законної сили рішенням суду у даній справі вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010 площею 10,8543 га на території Огіївського старостинського округу Старокостянтинівської міської територіальної громади Хмельницької області, а також заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010 площею 10,8543 га на території Огіївського старостинського округу Старокостянтинівської міської територіальної громади Хмельницької області.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач вказує, що станом на день звернення до суду з даним позовом виникла необхідність звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову, оскільки як зазначено в позовній заяві та підтверджується доказами, Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області прийнято рішення про надання п`ятьом громадянам дозволу про розроблення проекту землеустрою з подальшою передачею у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га з земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010, яка є частиною земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ХМ №080 від 15.07.1999. Таким чином, Старокостянтинівською міською територіальною громадою вживаються активні дії щодо протиправного позбавлення Фермерського господарства "Ірина" права постійного користування земельною ділянкою площею 11,8493 та передачі її у власність ряду громадян. Заявник зазначає, що виготовлення проектів землеустрою на замовлення громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі рішень Старокостянтинівської міської ради від 17.12.2021 призведе до скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010 та формування замість неї п`яти нових земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, на які вищевказані громадяни зареєструють право власності, що призведе до ускладнення або й не можливості відновлення порушених прав позивача.

При розгляді клопотання про забезпечення позову суд враховує наступне.

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6)зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Суд враховує, що звертаючись з позовом у даній справі, позивач намагається довести відсутність законних підстав для проведення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010, площею 10,8543 га та реєстрації права власності Старокостянтинівської міської територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради на дану земельну ділянку, яка, за доводами позивача, накладається на земельну ділянку, площею 11,8493 га, що перебуває у нього в постійному користуванні на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ХМ № 080 від 15.07.1999 (сформована за її рахунок).

Як стверджує позивач, під час звернення до Старокостянтинівської міської ради з заявою про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства площею 11,8493 га, йому було відмовлено у наданні дозволу, оскільки земельна ділянка є сформованою та зареєстрованою за територіальною громадою як землі запасу. За доводами позивача державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель без врахування державного акта на право постійного користування землею серії ХМ № 080 від 15.07.1999 прямо порушує право ФГ "Ірина" на вільне та безперешкодне користування земельною ділянкою, оскільки позивач позбавлений можливості підтвердити право володіння та користування земельною ділянкою згідно з державним актом.

При цьому фактичними підставами, з якими позивач пов`язує необхідність вжиття забезпечення позову у даній справі є та обставина, що згідно з рішеннями Старокостянтинівської міської ради від 17.12.2021 громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення земельних ділянок, орієнтованою площею 2,0 га кожна (за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010) для ведення особистого селянського господарства з подальшим наданням їх у власність (користування).

Однак суд зауважує, що сам факт прийняття вищевказаних рішень не є достатнім для підтвердження умов, необхідних для вжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Так, згідно з приписами ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в межах даного позову позивач не претендує на земельну ділянку, припинення права власності на яку він намагається домогтись, а свої вимоги мотивує порушенням порядку формування земельної ділянки з кадастровим номером :05:030:0010 та реєстрації права власності відповідача 2, яке відбулось за наявності права постійного користування позивача. При цьому доводів про неправомірність підстав набуття відповідачем 2 права власності на спірну земельну ділянку позивачем не заявлено.

Наведене свідчить, що обраний в межах даного судового провадження спосіб забезпечення позову у справі, в якій позивач не оскаржує підстави набуття відповідачем 2 права власності, виходить за межі позовних вимог.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність обов`язкових передумов для застосування обраних заходів забезпечення з урахуванням заявлених позовних вимог, оскільки визначені заявником заходи забезпечення позову не відповідають приписам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін та за даних фактичних обставин справи не є співрозмірними із заявленими вимогами, за відсутності реальних передумов для висновку про імовірність утруднення ефективного захисту прав позивача.

Тому суд відмовляє у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Фермерського господарства "Ірина" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 07.02.2022 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Суддя Л.О. Субботіна

Виготовлено в 5 примірниках:

1- до справи,

2 - позивачу на електронну адресу: ,

3- представнику позивача адвокату Вонсовичу М.М. на електронну адресу: ,

4- відповідачу 1 на електронну адресу: ,

5- відповідачу 2 на електронну адресу: .