РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 910/16561/21

За позовомПриватного підприємства «Логістік Компані»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтехніка»
простягнення 13915,82 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Логістік Компані» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтехніка» 13915,82 грн, з яких 7000,00 грн основного боргу, штраф на суму 4705,88 грн, 285,67 грн 3% річних, 467,88 грн інфляційних втрат та пеня на суму 1456,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору транспортного експедирування №1241 від 04.10.2019 в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/16561/21; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/16561/21 була вручена відповідачу 27.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №525.

Однак, відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

08.11.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомляє, що сума основного боргу відповідачем погашена, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 4705,88 грн, 3% річних у розмірі 285,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 467,88 грн та пеню у розмірі 1456,39 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймається судом до розгляду.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 між Приватним підприємством «Логістік Компані» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профтехніка» (замовник) було укладено договір транспортного експедирування №1241 (надалі - Договір), за умовами якого експедитор від свого імені, за дорученням та за рахунок коштів замовника організує виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському та міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1.2 Договору експедитор в інтересах замовника виконує пов`язані з перевезенням транспортно-експедиційні операції: розроблення маршруту перевезення; пошук перевізника; організація і забезпечення відправлення та одержання вантажу; інші операції, пов`язані з перевезенням.

Згідно з п. 2.1 Договору експедитор організовує перевезення вантажів на підставі письмових заявок, що подаються замовником.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що перевезення оформлюється єдиним транспортним документом (товарно-транспортна накладна або міжнародна вантажна накладна, тощо). Відповідальність за правильність оформлення товаросупровідних документів покладається на замовника.

Відповідно до п. 5.1 Договору вартість послуг експедитора включає в себе його винагороду, що належить безпосередньо експедитору, а також вартість послуг осіб, залучених експедитором до виконання перевезення, які оплачуються експедитором за рахунок коштів замовника.

Згідно з п. 5.2 Договору розрахунок за платежами за транспортно-експедиційні послуги проводиться замовником на підставі рахунку експедитора й акту про виконання транспортно-експедиторських послуг. Вказані документи експедитор передає на електронну адресу замовника, яка зазначена в цьому договорі, не пізніше, як протягом двох банківських днів після завершення перевезенні. Замовник зобов`язаний негайно підтвердити отримання цих документів. Якщо замовник не заявив претензій протягом двох банківських днів після граничної дати виставлення рахунку та акту виконаних робіт, вважається, що він ці документи отримав та претензій не має.

Відповідно до п. 5.3 Договору рахунок повинен бути оплачений замовником протягом 2 банківських днів з моменту вивантаження авто, якщо інше не передбачено заявкою на перевезення вантажу.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами й діє до 31.12.2022.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №1241 від 04.10.2019 є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2021 в рамках Договору між сторонами підписано заявку №156 на виконання перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Італія - Україна; автомобіль Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; дата завантаження - 12-13.04.2021; сума та порядок розрахунків - 31372,52 грн, оплата здійснюється в день розвантаження автомобіля.

На виконання умов Договору та вищевказаної заявки позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 31372,52 грн, факт чого підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №1177397, а також підписаним представниками обох сторін актом здачі-приймання (надання послуг) №72 від 20.04.2021.

Оскільки вантаж було передано відповідачу 20.04.2021, з огляду на положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 5.3 Договору та умови Заявки №156 від 08.04.2021, відповідач зобов`язаний був оплатити надані транспортно-експедиційні послуги 20.04.2021 (в день розвантаження автомобіля).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач у встановлений Договором строк розрахунки за надані транспортно-експедиційні послуги не здійснив, а сплачував за надані послуги частинами з порушенням встановленого для цього строку. Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №2318 від 25.06.2021 на суму 6000,00 грн, №2340 від 29.06.2021 на суму 2372,52 грн, №2177 від 16.07.2021 на суму 5000,00 грн, №2231 від 26.07.2021 на суму 5000,00 грн, №2360 від 28.08.2021 на суму 3000,00 грн, №2389 від 14.09.2021 на суму 3000,00 грн, №2538 від 12.10.2021 на суму 3000,00 грн, №2553 від 13.10.2021 на суму 4000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Профтехніка» заперечень проти позову не наведено, обставин, повідомлених позивачем, не спростовано.

За прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання, в рамках даної справи позивачем (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 4705,88 грн (що становить 15 % від суми заборгованості), 3% річних у розмірі 285,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 467,88 грн та пеню у розмірі 1456,39 грн, розраховані станом на 07.10.2021.

Розрахунок здійснено позивачем з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня.

За змістом ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за затримку оплати більше як на один банківський день експедитор вправі нарахувати штраф в розмірі 15% від суми заборгованості, та пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих транспортно-експедиційних послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 4705,88 грн (що становить 15 % від суми заборгованості), 3% річних у розмірі 285,67 грн, інфляційних втрат у розмірі 467,88 грн та пені у розмірі 1456,39 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом та неоспореним відповідачем.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтехніка» (Україна, 02121, місто Київ, вулиця Горлівська, будинок 226/228, ідентифікаційний код 39200792) на користь Приватного підприємства «Логістік Компані» (Україна, 49006, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Талліннська, будинок 4, ідентифікаційний код 39284432) штраф у розмірі 4705 (чотири тисячі сімсот п`ять) грн 88 коп., 3% річних у розмірі 285 (двісті вісімдесят п`ять) грн 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 467 (чотириста шістдесят сім) грн 88 коп., пеню у розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п`ятдесят шість) грн 39 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова