ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. м. Київ Справа№ 910/12242/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 (повний текст рішення складено 30.09.2021 )

у справі №910/12242/21 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

про стягнення 7 630,43 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації у розмірі 7 630,43 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що останнім на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №777.19.2455954 від 03.04.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі (Поліс ОСЦПВВНТЗ №ЕР/157460692).

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування не враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі 910/12242/21 позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення 7 630,43грн задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» 7 630,43грн. - суми страхового відшкодування та 2 270 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем заявлених позовних вимог, оскільки коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0 згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, при визначені завданої шкоди застрахованому позивачем легковому колісному транспортному засобу марки «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк експлуатації якого на дату ДТП не перевищував 7 (семи) років. Доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до п. 7.39 Методики, стосовно застрахованого позивачем автомобіля, відповідачем до суду першої інстанції не надано.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також, скаржник просить суд апеляційної інстанції витребувати у ПрАТ "Одеса-Авто" копії актів огляду транспортного засобу Мерседес, д.р.н. НОМЕР_1 (№кузова, рами НОМЕР_2 ), фотографії пошкодженого автомобіля та копії розрахунків (калькуляцій) складених за допомогою програмного забезпечення Audatex по подіям відповідно до яких розрахунок здійснювався 18.06.2018 та 16.07.2018, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також внаслідок невірної оцінки доказів. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виплачене позивачем страхове відшкодування розраховане на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №777.19.2455954 від 03.04.2019 без урахування коефіцієнту фізичного зносу, на підставі рахунків СТО, яким також не враховано експлуатаційний знос пошкодженого автомобіля, що не відповідає приписам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, скаржник зазначає, що згідно визначення вартості відновлювального ремонту зі зносом або без зносу вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 32% складає 32 595,08 грн, а відтак ПАТ «СК «УСГ» вірно виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 32 595,08 грн (із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у справі №910/12242/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12242/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Матеріали справи №910/12242/21 надійшли 08.11.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 у зв`язку із перебуванням судді Ходаківської І.П., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 28.12.2021 по 31.12.2021, та перебуванням судді Демидової А.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному з 18.12.2021, справу №910/1617/21 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Андрієнко В.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Владимиренко С.В., судді: Андрієнко В.В., Корсак В.А. до провадження.

Позивач у порядку ст. 263 ГПК України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

01.12.2021 від відповідача надійшли письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу позивача, надісланий засобами поштового зв`язку 29.11.2021, відповідно до поштового конверту.

Колегія суддів дійшла висновку про залишення письмових заперечень на відзив на апеляційну скаргу позивача без розгляду, на підставі до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до пункту 6 резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 було встановлено строк подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснення до 24.11.2021.

Клопотання відповідача про витребування доказів, а саме: у ПрАТ "Одеса-Авто" копії актів огляду транспортного засобу Мерседес, д.р.н. НОМЕР_1 (№кузова, рами НОМЕР_2 ), фотографії пошкодженого автомобіля та копії розрахунків (калькуляцій) складених за допомогою програмного забезпечення Audatex по подіям відповідно до яких розрахунок здійснювався 18.06.2018 та 16.07.2018, не підлягає задоволенню через невідповідність вимогам ч. 3 ст. 269 ГПК України, оскільки відповідач не надав суду доказів неможливості подання до суду першої інстанції з причин, що об`єкти не залежали від нього, доказів надіслання листа від 29.07.2020 №03/5363 ПрАТ «Одеса-Авто», що доводили б неможливість надання відповідачем доказів, про витребування яких ним заявлено клопотання.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 у задоволенні клопотання про витребування доказів, яке зазначено в апеляційній скарзі, було вже відмовлено на підставі ст. 81 ГПК України, з тих підстав, що заявником не додано доказів надіслання та отримання листа №№03/5363 від 29.07.2020.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.04.2019 між ОСОБА_1 (Страхувальник) та ТДВ «Експрес Страхування» (Страховик) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 777.19.2455954 від 03.04.2019 із наступними Договорами № 777.19.2455954/1, № 777.19.2455954/2 про зміну Сторони у зобов`язанні (Новий страхувальник ОСОБА_2 ) до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 777.19.2455954 від 03.04.2019 (далі - Договір страхування). Предметом Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами, зокрема, автомобілем «MERCEDES-BENZ GLS 350», д/н НОМЕР_1 .

11.12.2019 в м. Києві, вул. Тургенєвська, 55 А сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , допустила зіткнення з автомобілем «MERCEDES-BENZ GLS 350», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2020 по справі №761/48440/19, встановлено, що ДТП відбулось внаслідок порушення водієм транспортного засобу «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ПДР України.

13 грудня 2019 року ОСОБА_2 подав до ТДВ «Експрес Страхування» заяву про виплату страхового відшкодування.

З матеріалів вбачається , що відповідно до рахунків № від 13.12.2019 та № від 27.01.2020 Спільного Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ GLS 350». д/н НОМЕР_1 , складає: 40 225,51 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов Договору страхування було прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та сплачено страхове відшкодування в загальній сумі: 40 225,51 грн на рахунок СП у формі ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ», що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО06466 від 26.12.2019 та № Ц000795 від 05.02.2020.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/157460692.

Згідно вищевказаного полісу №ЕР/157460692 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, франшиза - 0 грн. та ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну - 100 000,00 грн.

Таким чином, за доводами позивача у відповідача виник обов`язок із відшкодування позивачу витрат в розмірі 40 225,51 грн.

10.04.2020 ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до відповідача із заявою про відшкодування шкоди по полісу ЕР/157460692 в сумі: 40225,51 гри.

11.08.2020 відповідачем було частково сплачено на користь ТДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування за полісом № ЕР/157460692 в сумі 32 595,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19817.

Згідно листа вих. № 03/5362 від 29.07.2020, відповідач сплату суми в розмірі 32 595,08 грн. обґрунтував тим, що згідно інформації отриманої з програмного забезпечення «Audatex», 18.06.2018, 16.07.2018 та 21.08.2018 здійснювались розрахунки відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що свідчить про те, що щодо даного автомобіля застосовувався відновлювальний ремонт. Отже, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля складає 32 595,08 грн.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено виплати залишку страхового відшкодування, позивач звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 7 630,43 грн страхового відшкодування із вартістю відновлюваного ремонту.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування транспортного засобу №777.19.2455954 від 03.04.2019 виплатив на користь страхувальника страхове відшкодування у розмірі 40 225,51 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО06466 від 26.12.2019 та № Ц000795 від 05.02.2020.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до відповідача у відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено судом першої інстанції, вина особи, яка керувала транспортним засобом «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2020 по справі №761/48440/19.

Частиною 6 ст. 75 ГПК України встановлено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Згідно з статтею 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, на момент настання страхового випадку була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/157460692, Приватне акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» є відповідальною особою за завдані збитки власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як зазначено позивачем та підтверджується платіжним дорученням № 19817, наявним у матеріалах справи, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 32 595,08 грн, тобто у розмірі меншому, ніж завданий збиток.

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу стало те, що згідно даних функції «Audahistory» комп`ютерної програми «Audatex», складові частини транспортного засобу «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відновлювались ремонтом до настання вищевказаної ДТП - у 2018 році, у зв`язку із чим відповідач самостійно здійснив визначення коефіцієнту зносу відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та встановив, що коефіцієнт фізичного зносу на запасні частини пошкодженого транспортного засобу «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 53%.

Однак, на думку колегії суддів, наявність вказаних відомостей не може бути належним доказом того, що відповідний ремонт дійсно проводився, оскільки вказана програма надає можливість встановити лише, чи проводився розрахунок вартості ремонту, що не може свідчити як про наявність достовірних відомостей щодо пошкодження автомобіля, так і про проведення його ремонту.

Також, твердження скаржника, що транспортний засоб «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 відновлювались ремонтом до настання вищевказаної ДТП - у 2018 році, судом відхиляються, оскільки доказів фактичного проведення попереднього відновлювального ремонту транспортного засобу «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 у 2018 році, на що вказує відповідач, а саме актів виконаних робіт, рахунків, калькуляцій тощо, матеріали справи не містять.

При цьому, з доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву скріншотів неможливо встановити факту наявності ушкоджень автомобіля, характеру ушкоджень та чи проводився ремонт даного автомобіля.

Судом встановлено, що на момент ДТП строк експлуатації застрахованого автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, не перевищував 7 років, належних та допустимих доказів щодо наявності, передбачених п.7.39 Методики винятків щодо застосування коефіцієнту зносу до складників автомобіля, пошкоджених вищевказаною ДТП, відповідачем суду не надано, підстави для застосування у даному випадку коефіцієнту фізичного зносу відсутні.

Щодо заперечень відповідача стосовно неналежності та недопустимості рахунків СТО, як доказів у справі, суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, Спільним Підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» було виставлено рахунки № від 13.12.2019 та № від 27.01.2020, за якими вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає: 40225,51 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальній сумі: 40 225,51 грн. на рахунок СП у формі ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ», що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО06466 від 26.12.2019 та № Ц000795 від 05.02.2020.

Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Вказане і стосується судової практики на яку посилається відповідач (Постанова ВС КЦС №466/9318/14-ц від 27.06.2018).

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому слід враховувати, що спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так, розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика).

Відповідно до п. 7.38 Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ.

Крім цього, п.7.39 зазначеної Методики визначено, що винятком, стосовно використання зазначених вище вимог є, зокрема, випадок якщо колісні транспортні засоби експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Таким чином, оскільки автомобіль «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 є іноземного виробництва та станом на момент ДТП 11.09.2019 строк його експлуатації не перевищує 7 років (рік випуску 2017), коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку дорівнює нулю.

Доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до п. 7.39 Методики, стосовно застрахованого позивачем автомобіля, відповідачем до суду першої інстанції не надано.

З наявних в матеріалах справи документів судом не встановлено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при визначенні розміру страхового відшкодування.

Таким чином, при визначенні розміру заподіяної шкоди, у даному випадку, суд виходить із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «MERCEDES GLS-350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно із сумою, яка вказані у рахунках виставленому станцією технічного обслуговування (Спільним Підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ»).

Так, у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Норма ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з п.1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рахунки Спільного Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» № від 13.12.2019 р. та № від 27.01.2020 р. та платіжні доручення № ЦО06466 від 26.12.2019 р. та № Ц000795 від 05.02.2020 р. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля.

Оскільки відповідачем було перераховано на користь позивача лише частину страхового відшкодування, яке підлягає сплаті, у розмірі 32 595,08 грн, невиплаченим залишається страхове відшкодування у розмірі 7 630,43 грн (40 225,51 - 32 595,08).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про не обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі №910/12242/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».

4. Матеріали справи №910/12242/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.В.Андрієнко

В.А. Корсак