ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Справа № 924/814/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Свірський Т.В

відповідача: Рудик В.М.

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Староушицької селищної ради та Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21, ухвалене суддею Кочергіною В.О., повний текст рішення складено 18.11.2021 р.

за позовом Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича м. Тернопіль

до Староушицької селищної ради смт. Стара Ушиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Фізичної особи-підприємця Рудик Н.П. с.Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про визнання незаконним та скасування рішення про відхилення пропозиції, як учасника спрощеної закупівлі UA-2021-01-21-001449-а та стягнення 94000грн. 00коп. збитків

04.08.2021р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича м. Тернопіль до Староушицької селищної ради смт. Стара Ушиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення про відхилення пропозиції, як учасника спрощеної закупівлі UA-2021-01-21-001449-а, а також стягнення 94000грн. 00коп. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач без жодних правових підстав відхилив тендерну пропозицію позивача, чим завдав останньому збитків у сумі 94000грн. 00коп.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21 позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Староушицької селищної ради про відхилення пропозиції Свірського Тараса Володимировича, як учасника спрощеної закупівлі UА-2021-01-21-001449-а (предмет закупівлі - Послуги за кодом ДК 021:2015:79110000-8: Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва), оформлене протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 09.02.2021р. №12. В решті суми у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. представник Староушицької селищної ради звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21 в частині задоволення позову ФОП Свірського Т.В. та ухвалити нове рішення, яким відмовити ФОП Свірському Т.В. у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 р. апеляційну скаргу Староушицької селищної ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року у справі №924/814/21 - залишено без руху. Запропоновано Староушицькій селищній раді протягом 10 днів з дня вручення ухвали подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 3405 грн.

06.01.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від Староушицької селищної ради надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Староушицької селищної ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21, справу призначено до розгляду у судове засідання.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Свірський Тарас Володимирович також звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить звільнити від сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги або відстрочити таку сплату, стягнувши судовий збір прийнятою постановою суду із відповідної сторони, в залежності від результату розгляду апеляційної скарги. Прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 листопада 2021 року у справі №924/814/21 в частині відмови у задоволенні позову та в частині розподілу судових витрат. Ухвалити в цих частинах нове судове рішення, яким стягнути із Староушицької селищної ради на користь Фізичної особи-підприємець Свірського Тараса Володимировича збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 94 000,00 гривень; стягнути із Староушицької селищної ради (код ЄДРПОУ - 03308388) на користь Фізичної особи-підприємець Свірського Тараса Володимировича судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 29 000,00 грн. та судовий збір в сумі 4 540 гривень. В інших частинах рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 листопада 2021 року у справі №924/814/21 залишити без змін. Стягнути із Староушицької селищної ради на користь Фізичної особи-підприємець Свірського Тараса Володимировича витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із апеляційним переглядом справи, докази сплати чи необхідності сплати яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 р. суд апеляційної інстанції відмовила у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21 - без руху. Запропоновано Фізичній особі-підприємцю Свірському Тарасу Володимировичу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 3 405 грн.

28.12.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21, об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича та апеляційну скаргу Староушицької селищної ради, які подані на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21, для спільного розгляду, справу призначено до розгляду у судове засідання.

24.01.2022 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Староушицької селищної ради надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 р. клопотання Староушицької селищної ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/814/21 - задоволено.

У судовому засіданні представник Староушицької селищної ради підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав додаткові пояснення на обґрунтування своєї правової позиції.

Представник Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору.

Представник Фізичної особи-підприємця Рудик Наталії Петрівни у судове засідання 27.01.2022 р. не прибув та не реалізував процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21 позов задоволено частково. Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що у відповідача не було законних підстав щодо прийняття рішення №12 від 09.02.2021р. в частині відхилення тендерної пропозиції ФОП Свірського Т.В., а відхилення тендерної пропозиції позивача за ознакою не відповідності кваліфікаційним вимогам є таким, що порушує принципи і правила проведення закупівель, з огляду на що вказане рішення в цій частині підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Щодо позовної вимоги про стягнення 94000 грн. збитків, суд зазначив, що позивачем не доведено наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які є обов`язковими елементами цивільного правопорушення, отже відсутні підстави для відшкодування збитків.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення щодо них інших учасників справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Староушицька селищна рада звертає увагу на те, що задовольняючи частково позов суд першої інстанції вказав, що в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі не передбачено обов`язковою умовою надання учасниками підтверджуючих документів, щодо наявності постійного розміщення офісу чи представництва учасника на території міста Кам`янця-Подільського чи Кам`янця-Подільського району. Однак, слід зауважити, що в Оголошенні про проведення спрощеної закупівлі обов`язковою умовою передбачено не знаходження офісу чи представництва учасника, а розміщення учасника на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янця-Подільського району. Окрім того, у додатку №1 Форма пропозиції міститься вимогу за порядковим номером 2 щодо надання інформації про місцезнаходження учасника закупівлі, а додаток 3 Кваліфікаційні вимоги до учасників містить пункт 7 про надання довідки, яка містить відомості про учасника, зокрема його місцезнаходження.

Відповідач не погоджується з висновками суду, що поданий позивачем гарантійний лист від 29.01.2021 року відповідає умовам, зазначеним в Оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та не може бути підставою для відхилення тендерної пропозиції, передбаченою ч. 13 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, на момент звернення позивача із позовом до суду спірна процедура торгів є закінченою через укладення з переможцем торгів договору, оскарження будь-яких проміжних актів/дій/тощо не забезпечить належне поновлення прав Позивача, оскільки такі акти, що застосовуються одноразово, після реалізації вичерпують свою дію фактом прийняття остаточних (кінцевих) актів, з прийняттям яких, власне, виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема укладання договору).

Враховуючи завершення процедури публічної закупівлі шляхом укладення з переможцем торгів договору на закупівлю, обраний позивачем спосіб захисту не може забезпечити відновлення порушених прав позивача, а отже не є ефективним засобом захисту порушеного права, за захистом якого звернувся позивач.

Водночас, відповідач звертає увагу на те, що позивач, звернувшись до суду, просив визнати протиправним лише рішення замовника про відхилення його тендерної пропозиції та стягнути з відповідача збитки, не оскаржуючи при цьому рішень замовника за результатами проведення тендерної процедури та укладений договір.

Фізична особа-підприємець Свірський Тарас Володимирович у апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції зробив безпідставний висновок, що відповідність пропозиції встановленим вимогам ще не означає автоматичного укладення договору про закупівлю, оскільки із ч.2 ст.14 Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що «визначення переможця спрощеної закупівлі» та «укладення договору про закупівлю» є взаємозв`язаними «кроками» процедури спрощеної закупівлі (об`єднуються одним етапом), що вказує на те, що після визначення переможця торгів безумовно повинен бути укладений договір.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно застосовано норми статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки дана стаття не охоплює процедуру проведення спрощеної закупівлі (спір у даній справі виник саме в ході проведення спрощеної закупівлі).

Також, в апеляційній скарзі позивач акцентує увагу на тому, що в даному випадку наявні всі 4 необхідні елементи складу правопорушення зі сторони відповідача, а саме: - протиправна поведінка відповідача (підтверджується визнанням судом у даній справі протиправним та скасування рішення про відхилення моєї пропозиції); - завдані збитки (упущена вигода внаслідок не укладення із відповідачем договору); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками (упущена вигода виникла внаслідок незаконного відхилення моєї пропозиції) - вина відповідача (підтверджується визнанням судом у даній справі протиправним та скасування рішення про відхилення моєї пропозиції та проявляється в умисних свідомих діях відповідача, спрямованих на безпідставне відхилення пропозиції).

Позивач, також звертає увагу апеляційного суду на те, що за результатами розподілу судових витрат суд першої інстанції не у повному обсязі врахував понесені витрати, не врахувавши при цьому таких складових правничих послуг, як попередній правовий аналіз матеріалів справи та оцінка обставин і наявних доказів в сумі 2 000 грн. та правовий аналіз законодавства та судової практики в сумі 3 000 гривень. Своє рішення суд мотивував тим, що вказані послуги є складовими однієї послуги «підготовка та подання позовної заяви» та мають входити до складу її вартості. Позивач вважає, що суд безпідставно не врахував витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000 грн. (2 000 + 3 000) по зазначених вище складових послуг, а наведені мотиви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки передбачені законодавчими нормами (ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») види адвокатської діяльності не є вичерпними, а тому сторони договору про надання правничої допомоги (клієнт та адвокат), застосовуючи фундаментальний принцип свободи договору (стаття 627 Цивільного кодексу України), вправі на власний розсуд визначати найменування тої чи іншої правничої послуги та вкладати в неї відповідну суть.

Також, відмовляючи у врахуванні під час розподілу судових витрат «Гонорар успіху» у розмірі 10 000 грн., суд мотивував таке рішення тим, що позиція позивача була сформована у позовній заяві, а в судових засіданнях участь приймав особисто позивач. Позивач вважає, що ні законодавство, ні судова практика не пов`язують можливість відшкодування витрат у вигляді «Гонорару успіху» із обов`язковою участю адвоката (представника сторони у справі) у судовому засіданні, а «внесок» адвоката в досягненні позитивного результату в багатьох випадках (у даній справі зокрема) в основному полягає саме у формуванні правової позиції.

Крім вище вказаного позивач стверджує на те, що суд повинен був відмовити відповідачу у відшкодуванні судових витрат на підставі частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Староушицькою селищною радою, як замовником публічної закупівлі опубліковано оголошення про проведення спрощеної/допорогової закупівлі UA-2021-01-21-001449-а; предмет закупівлі - Послуги за кодом ДК 021:2015:79110000-8: Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (11 послуг); строк надання послуг до 31.12.2021р.; очікувана вартість предмета закупівлі: 144 000грн. 00коп.

Матеріали справи містять Інформацію про технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі (Додаток 2 до Оголошення) та Кваліфікаційні вимоги до учасника (Додаток 3 до Оголошення), проект договору про надання правової допомоги (додаток 4).

У Додатку 2 визначається Інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі, а саме предмет закупівлі: послуги з надання юридичної допомоги, код за ДК 021:2015-79110000-8: послуги з юридичного консультування та юридичного представництва та перелік вказаних послуг.

У додатку 2 також зазначено про те, що учасник/виконавець для забезпечення якісного, своєчасного та повного надання послуг Замовнику за місцем його розташування повинен бути розміщений на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янець-Подільського району, а також за потреби може бути присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника, про що учасник у складі його тендерної пропозиції зобов`язаний надати гарантійний лист у довільній формі.

Відповідно до Протоколу щодо прийняття рішення уповноваженою особою №12 від 09.02.2021р., враховуючи вимоги Закону України "Про публічні закупівлі", Положення про уповноважену особу, що затверджене рішенням сесії Староушицької селищної ради від 10.04.2020р. №05, у зв`язку з наявністю підстав для відхилення пропозиції, поданої на участь у спрощеній закупівлі згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 79110000-8 "Послуги з юридичного консультування і юридичного представництва" (Послуги з надання юридичної допомоги) та вжиття у зв`язку з цим заходів, передбачених ч.14 ст.14 Закону України "Про публічні закупівлі", Староушицька селищна рада вирішила:

Відхилити пропозицію учасника спрощеної закупівлі за предметом закупівлі код національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" -79110000-8 "Послуги з юридичного консультування і юридичного представництва" (Послуги з надання юридичної допомоги) - ФОП Свірський Тарас Володимирович з таких підстав:

1. Відповідно до Додатку 2 до оголошення про проведення спрощеної закупівлі учасник мав надати лист у довільній формі, яким гарантує те, що він розміщений на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янець-Подільського району, а також за потреби може бути присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника. Учасник ФОП Свірський Т.В. у складі своєї тендерної пропозиції надав гарантійний лист, в якому зазначає, що за потреби буде знаходитися на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янець-Подільського району та буде присутній на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та надавати консультації за місцезнаходженням Замовника. Але дана вимога передбачала те, що офіс або представництво Учасника має мати постійне розміщення на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янець-Подільського району, про що ФОП Свірський Т.В. не надав документів, які б підтверджували дану вимогу.

Отже, тендерна пропозиція учасника не відповідає кваліфікаційним вимогам, вказаним в Додатку 2 до оголошення про проведення спрощеної закупівлі та підлягає відхиленню Замовником.

2. Оприлюднити в електронній системі закупівель протягом одного дня з дня ухвалення цього рішення відповідну інформацію згідно з ст.10 та ст.14 Закону України "Про публічні закупівлі".

Матеріали справи містять гарантійний лист ФОП Свірського Т.В. від 29.01.2021р., за змістом якого ФОП Свірський Т.В. гарантував те, що для забезпечення якісного, своєчасного та повного надання послуг Замовнику за місцем його розташування, він буде розміщений на території Кам`янець-Подільського району або міста Кам`янець-Подільського, а також за потреби буде присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та буде надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника.

Згідно звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-01-21-001449-а від 24.02.2021р. у процедурі закупівлі приймали участь 5 учасників: Адвокатське бюро "Владислава Гриценюка" з ціновою пропозицією після закінчення аукціону 48000,00грн. (пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення та вимогам до предмета закупівлі); ФОП Свірський Т.В. з ціновою пропозицією - 94000,00грн. (пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення та вимогам до предмета закупівлі); ТОВ "Гранд Аполлон" з ціновою пропозицією - 94280,00грн. (пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення та вимогам до предмета закупівлі); Адвокатське об`єднання "Покутній та партнери" з ціновою пропозицією - 99000,00грн. (пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення та вимогам до предмета закупівлі); ФОП Рудик Н.П. з ціновою пропозицією 144000грн. 00коп.

Найменування учасника, з яким укладено договір про закупівлю - ФОП Рудик Н.П., сума, що визначена у договорі 144 000,00грн.

За результатом проведеної закупівлі, з переможцем укладено Договір №35 про надання правової допомоги від 24.02.2021р.

Матеріали справи містять належним чином завірену копію Договору №35 про надання правової допомоги від 24.02.2021р., укладеного між Староушицькою селищної ради (Клієнт) та ФОП Рудик Н.П. (Виконавець), відповідно до умов якого, Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печатки Староушицької селищної ради.

Позивач вважає, що відповідач без жодних правових підстав відхилив тендерну пропозицію позивача, чим завдав останньому збитків у сумі 94 000 грн. 00коп., що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як способи захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

У частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Правовідносини в сфері державних закупівель регулюються Законом України „Про публічні закупівлі, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У свою чергу, стаття 5 Закону України "Про публічні закупівлі" до принципів закупівлі відносить: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, переможець процедури закупівлі - учасник, тендерна пропозиція якого відповідає всім критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і визнана найбільш економічно вигідною, та якому замовник повідомив про намір укласти договір про закупівлю, або учасник, якому замовник повідомив про намір укласти договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Частина 2 ст. 15 Закону, містить перелік необхідної інформації, яка повинна міститись в оголошенні про проведення закупівлі.

Частиною 13 ст. 14 Закону, передбачено чіткий перелік підстав, коли Замовник відхиляє пропозицію, а саме: 1) пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі; 2) учасник не надав забезпечення пропозиції, якщо таке забезпечення вимагалося замовником; 3) учасник, який визначений переможцем спрощеної закупівлі, відмовився від укладення договору про закупівлю; 4) якщо учасник протягом одного року до дати оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю більше двох разів із замовником, який проводить таку спрощену закупівлю.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, у тому числі, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та осіб.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 цього Кодексу допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг та залишення рішення Господарського суду Хмельницької області без змін, з огляду на наступне.

В Додатку 2 до Оголошення про проведення спрощеної закупівлі UA-2021-01-21-001449-а через систему електронних закупівель, крім іншого, зазначено про те, що учасник/виконавець для забезпечення якісного, своєчасного та повного надання послуг Замовнику за місцем його розташування повинен бути розміщений на території м. Кам`янець-Подільський або Кам`янець-Подільського району, а також за потреби може бути присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника, про що учасник у складі його тендерної пропозиції зобов`язаний надати гарантійний лист у довільній формі.

Матеріали справи містять гарантійний лист ФОП Свірського Т.В. від 29.01.2021р., яким він гарантував , що для забезпечення якісного, своєчасного та повного надання послуг Замовнику за місцем його розташування, він буде розміщений на території Кам`янець-Подільського району або міста Кам`янець-Подільського, а також за потреби буде присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та буде надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника.

Дослідивши поданий позивачем гарантійний лист від 29.01.2021р., колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказаний лист відповідає умовам, зазначеним в Оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та не може бути підставою для відхилення тендерної пропозиції, передбаченою ч. 13 ст. 14 Закону України "Про публічні закупівлі".

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів не може вважатись переконливим довід відповідача стосовно того, що позивачем не виконано вимогу сформульовану у додатку 2, яка передбачала умову, що для забезпечення якісного, своєчасного та повного надання послуг Замовнику за місцем його розташування, він буде розміщений на території Кам`янець-Подільського району або міста Кам`янець-Подільського, а також за потреби буде присутнім на сесіях, нарадах, засіданнях робочих груп та буде надавати консультації з правових питань по місцезнаходженню Замовника.

Також, з системного аналізу норм ст.5,13,14,15,18 Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що за рівних однакових умов за результатами закупівлі акцептується тендерна пропозиція учасника, яка є найбільш економічно вигідною порівняно з іншими кандидатами, за умови, що вона не підлягає відхиленню як така, що не відповідає умовам тендерної документації.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у відповідача не було законних підстав щодо прийняття рішення №12 від 09.02.2021р. в частині відхилення тендерної пропозиції ФОП Свірського Т.В., а відхилення тендерної пропозиції позивача за ознакою не відповідності кваліфікаційним вимогам є таким, що порушує принципи і правила проведення закупівель. Відтак, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що вказане рішення в цій частині підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

За наведеного, доводи Староушицької селищної ради в апеляційній скарзі є необґрунтованими та здійснені на власному трактуванні законодавства, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Щодо позовної вимоги про стягнення 94000 грн. збитків у вигляді неотриманого доходу (втраченої вигоди) з підстав, встановлених частиною 1 ст.225 ГК України, колегія суддів зазначає наступне.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки викладені в п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17, від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц сформовано правові позиції, в яких зазначено про те, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого внаслідок порушення належного йому майнового права та (або) ушкодженні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Фізична особа-підприємець Свірський Тарас Володимирович, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення збитків у формі упущеної вигоди позивач указав, що ціна його пропозиції після закінчення аукціону становила 94000грн, і відповідно, в силу Закону України "Про публічні закупівлі" ціна в зазначеній сумі становила б ціну договору про закупівлю, який би відповідач зобов`язаний був укласти з ним при визнанні його переможцем торгів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені в ході розгляду справи обставини в їх сукупності, апеляційним судом встановлено, що предметом позовних вимог є визнання незаконним та скасування рішення №12 від 09.02.2021р. в частині відхилення тендерної пропозиції ФОП Свірського Т.В., яка визнається обґрунтованою.

Однак прийняття до розгляду тендерної пропозиції не спричиняє обов`язкового укладення договору, оскільки ст.32 Закону України "Про публічні закупівлі" врегульовано випадки відміни тендеру, а ст.33 Закону України "Про публічні закупівлі" відмови від укладення договору.

При цьому судами враховується, що ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає порядок оскарження, а саме абз.3 ч. 8 встановлює, що скарги, які стосуються прийнятих рішень, дій чи бездіяльності замовника, які відбулися після оцінки тендерних пропозицій учасників, подаються протягом 10 днів з дня, коли суб`єкт оскарження дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав унаслідок рішення, дії чи бездіяльності замовника, але до дня укладення договору про закупівлю. У абз.4 ч.8 ст.18 визначено, що скарги, що стосуються прийнятих рішень, дій чи бездіяльності замовника, які відбулися після розгляду тендерних пропозицій, порядок якого передбачений частиною дванадцятою статті 29 цього Закону, подаються протягом п`яти днів з дня оприлюднення в електронній системі закупівель протоколу розгляду тендерних пропозицій, у разі якщо оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону.

Згідно п.17 ч.8 ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі" після оприлюднення в електронній системі закупівель скарги електронна система закупівель автоматично призупиняє початок електронного аукціону та не оприлюднює рішення замовника про відміну тендеру чи визнання його таким, що не відбувся, відміну переговорної процедури закупівлі, договір про закупівлю і звіт про результати проведення закупівлі. Замовнику забороняється вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення щодо процедури закупівлі, у тому числі приймати рішення про відміну тендеру чи визнання його таким, що не відбувся, відміну переговорної процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю, крім дій, спрямованих на усунення порушень, зазначених у скарзі. У разі усунення замовником порушень, зазначених у скарзі, замовник протягом одного робочого дня з моменту усунення порушення повинен повідомити про це орган оскарження та розмістити підтвердження в електронній системі закупівель. Укладення договору про закупівлю під час оскарження забороняється.

Приписами ч.5 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на момент прийняття спірного рішення) визначено, з метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Частиною 6 даної норми передбачено, що замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. У випадку обґрунтованої необхідності строк для укладання договору може бути продовжений до 60 днів. У разі подання скарги до органу оскарження після оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю перебіг строку для укладання договору про закупівлю призупиняється.

Зважаючи на наведені приписи Закону України "Про публічні закупівлі", позивач, маючи намір укласти договір за результатами проведення спрощеної закупівлі, вважаючи, що його права порушені, міг скористатись своїм правом на оскарження рішення замовника до органу оскарження у порядку визначеному ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі" та зупинити процедуру укладення договору. Натомість позивач таким правом не скористався, а оскаржив рішення про відхилення тендерної пропозиції до суду, пред`явивши позовну вимогу 03.08.2021р., тобто через 5 місяців після прийняття оспорюваного рішення.

Враховуючи, що втрата (неотримання) позивачем доходу (матеріальної вигоди) у розмірі 94 000грн. помилково пов`язується позивачем лише з незаконним відхиленням його пропозиції, без урахування необхідності укладення у майбутньому договору про надання послуг, апеляційний суд вважає передчасним та безпідставним твердження позивача про наявність втраченого доходу у заявленому розмірі.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду зокрема у постанові від 02.11.2021 у справі № № 918/1131/20), у якій Суд, крім іншого, зазначав, що упущена вигода (неодержаний дохід) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть базуватися на прогнозах, а повинні мати чітке документальне обґрунтування. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовуються вірними висновками суду першої інстанції, з якими погодився суд апеляційної інстанції, про недоведеність позивачем наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (упущена вигода та реальні збитки), оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 94 000 грн, що є необхідним при заявлені до стягнення збитків.

Інші доводи позивача не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неповне дослідження судом обставин справи.

Щодо посилання Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не у повному обсязі врахував понесені витрати, не врахувавши при цьому таких складових правничих послуг, як попередній правовий аналіз матеріалів справи та оцінка обставин і наявних доказів в сумі 2 000 грн. та правовий аналіз законодавства та судової практики в сумі 3 000 гривень.

Колегія суддів з приводу зазначеного апелянтом доводу звертає увагу, що в підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано належним чином завірені копії Договору від 09.07.2021р. про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Василишиною М.О. та Свірським Т.В.; Акту надання-отримання послуг від 18.10.2021р.; Рахунку на оплату адвокатських послуг від 18.10.2021р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до відшкодування 29000грн. витрат на правничу допомогу, які складаються з послуг: попередній правовий аналіз матеріалів справи та оцінка обставин і наявних доказів у сумі 2000грн. 00коп.; правовий аналіз законодавства та судової практики у сумі 3000грн. 00коп.; підготовка та подання позовної заяви у сумі 9000грн. 00коп.; підготовка та подання відповіді на відзив у сумі 5000грн. 00коп.; гонорар успіху у сумі 10000грн. 00коп.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021р. №910/15621/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Проаналізувавши заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, які складаються з послуг "попередній правовий аналіз матеріалів справи та оцінка обставин і наявних доказів у сумі 2000грн. 00коп." та "правовий аналіз законодавства та судової практики у сумі 3000грн. 00коп.", колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вказані послуги є складовими однієї послуги "підготовка та подання позовної заяви у сумі 9000грн. 00коп." та мають входити до складу її вартості.

Проаналізувавши заявлений до відшкодування гонорар успіху у розмірі 10 000грн., колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, стосовно того, що дійсно під час розгляду справи позиція позивача була сформована у позовній заяві, а в судових засіданнях участь приймав особисто позивач, відтак суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в цій частині заявлені витрати не відповідають критерію дійсності та необхідності цих витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.

При цьому колегій суддів звертає увагу позивача на те, що інші учасники процесу не повинні нести надмірний тягар по відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, понесених позивачем у зв`язку з обставинами, які не носили характеру необхідних та враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові №904/4507/18 від 12.05.2020, згідно якого не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови).

Зважаючи на наведене, оцінивши вище вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що витрати ФОП Свірського Т.В. на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді складають 14 000,00грн., в т.ч. підготовка та подання позовної заяви у сумі 9000грн. 00коп., підготовка та подання відповіді на відзив у сумі 5000грн. 00коп.

Таким чином доводи позивача стосовно того, що суд безпідставно не врахував витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000 грн. та не відшкодував гонорар успіху у розмірі 10 000грн є необґрунтованими, здійснені внаслідок помилкового тлумачення положень законодавства, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі вказав, що суд першої інстанції повинен був відмовити відповідачу у відшкодуванні судових витрат на підставі частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частини 2 статті 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що вказана норма не є імперативною і надає суду право як відмовити у відшкодуванні так і відшкодувати судові витрати, тобто вирішення цього питання закон покладає на розсуд суду в залежності від обставин справи. Законодавець поклав вирішення цього питання на розсуд суду, оскільки розмір таких витрат на початок розгляду справи може бути невідомим для учасника справи. Також можливі інші причини, які унеможливлюють визначити навіть орієнтований розрахунок таких витрат. Також на момент подачі першої заяви по суті справи розмір витрат на правничу допомогу може бути ще не узгоджений з адвокатом, адвокат може вступити в справу після того, як учасник подав першу заяву по суті справи, тощо. З цих міркувань законодавець поклав вирішення цього питання на розсуд суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20.08.2021 р. у справі №924/814/21 призначено підготовче засідання у справі №924/814/21 на 13.09.2021 р. об 11:00.

В свою чергу, відповідач 10.09.2021 р. надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву позивача, в якому просив стягнути з позивача на користь Староушицької селищної ради судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. (детальний опис виконаних робіт на наданих послуг буде направлено до суду до закінчення судових дебатів у справі.)

Відтак, місцевий господарський суд обґрунтовано скористався своїм правом передбаченим частиною 2 статті 124 ГПК та присудив до стягнення з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу. При цьому судом було враховано, що адвокат надавав фактичну правову допомогу, приймав участь у засіданнях, складав та подавав заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, подав клопотання про відшкодування цих витрат та надав відповідні докази до початку розгляду справи по суті, тобто добросовісно скористався своїми правами.

В підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано належним чином завірені копії Договору від 03.09.2021р. про надання правової (професійної правничої) допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Рудик та партнери" та Староушицькою селищною радою; Акту №1 від 29.10.2021р. про надання юридичних послуг за договором; Рахунку-фактури №1 від 29.10.2021р.; Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №773 від 13.07.2012р.; Ордера серія ХМ№010196 від 04.10.2021р.

Відповідачем подано до суду заяву (вх.№05-08/2443/21 від 01.11.2021) про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у сумі 15000грн. 00коп., які складаються з послуг: підготовка та подання відзиву на позов (вивчення та аналіз обставин і правових підстав позову, вивчення доказів, підготовка відзиву на позов) - 7год. у сумі 10500грн. 00коп.; участь в судовому засіданні 05.10.2021р. (підготовка адвоката до судового засідання, час витрачений на дорогу до судового засідання та безпосередня участь адвоката у судовому засіданні) - 1год. у сумі 1500грн. 00коп.; участь в судовому засіданні 19.10.2021р. (підготовка адвоката до судового засідання, час витрачений на дорогу до судового засідання та безпосередня участь адвоката в судовому засіданні) - 2год. у сумі 3000грн. 00коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши надані Староушицької селищної радою докази в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, проаналізувавши обсяг та вартість наданих юридичних послуг суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що тривалість судового засідання 19.10.2021р. згідно протоколу судового засіданні 1год., отже, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на участь в судовому засіданні 19.10.2021р. - 1год. та часу, витраченого адвокатом на дорогу до судового засідання, зважаючи на територіальні відстані по місту Хмельницькому, відтак суди вважають т, що відповідають критерію реальності, понесені витрати у розмірі 2000грн., а саме 1500грн. година участі в судовому засіданні та 20хв. (500грн.) час витрачений на дорогу до судового засідання. Отже, в частині 500грн. (участь в судовому засіданні 19.10.2021р.) заявлені до стягнення витрати не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Судами також враховується правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові №910/7586/19 від 25.05.2021р., згідно якого такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час (п.3.48 постанови).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов правомірного висновку, що витрати Сатанівської селищної ради на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді складають 14000,00грн., в т.ч. 10500грн. підготовка відзиву на позов, 1500грн. участь в судовому засіданні 05.10.2021р., 2000грн. участь в судовому засіданні 19.10.2021р.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, не знайшли своє підтвердження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий господарський суд відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати на правничу допомогу по справі покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 7000грн. (50% від визнаних судом до відшкодування витрат позивача та відповідача в розмірі 14000грн.).

При цьому, суд першої інстанції вказав, що згідно ч.11 ст.129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В даному випадку місцевий суд дійшов до висновку, що сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, що не суперечить нормам чинного законодавства.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Отже, доводи скаржників, які викладені у апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду першої інстанції.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

У апеляційних скаргах не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційних скарг висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Староушицької селищної ради та Фізичної особи-підприємця Свірського Тараса Володимировича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.11.2021 р. у справі №924/814/21 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/814/21 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "02" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.