ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р. Справа№ 911/1537/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Бучковський С.В.,

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 (повний текст складено 04.10.2021)

у справі № 911/1537/21 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботенкс»

про стягнення 241 920,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2021 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботенкс» (далі - ТОВ «Роботенкс») 241 920,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог АТ «Українська залізниця» вказує про неналежне виконання ТОВ «Роботенкс» взятих на себе за Договором поставки № Л/НХ-19705/НЮ від 17.12.2019 зобов`язань. Зокрема, позивач зазначає, що відповідач поставив товар з порушенням визначеного в п. 5.2 договору строку, у зв`язку з чим просить стягнути з нього штраф у визначеному у п. 7.2 договору розмірі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції зазначив, що поставка ТОВ «Роботенкс» товару та його прийняття АТ «Українська залізниця» відповідно до п. 5.2 Договору у строк не пізніше 31.12.2020 є належним виконанням ТОВ «Роботенкс» взятих на себе зобов`язань за Договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2021, АТ «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» вказує, що вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На думку скаржника, суд не з`ясував характер спірних правовідносин та обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення неправильного судового рішення.

Апелянт вважає, що суд не надав належної оцінки поданим ним доказам у справі, зокрема, укладеному сторонами спору договору та заявці АТ «Українська залізниця», направленій на електронну адресу ТОВ «Роботенкс». АТ «Українська залізниця» вказує, що ТОВ «Роботенкс» у відзиві на позовну заяву зазначило про отримання такої заявки, її направлення було здійснено у погоджений у договорі спосіб, а тому висновки суду щодо цієї заявки є помилковими.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1537/21. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1537/21. Розгляд справи призначено на 08.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 у задоволенні клопотання представника регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Кінцак С.Б. про участь у судовому засіданні 08.12.2021 у справі №911/1537/21 в режимі відеоконференції відмовлено.

Від представника АТ «Українська залізниця» 07.12.2021 надійшла заява, в якій останній просив забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; відкласти розгляд справи № 911/1537/21.

В судове засідання апеляційного господарського суду 08.12.2021 представник відповідача не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 відкладено судове засідання на 17.01.2022; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/1537/21 відбудеться в режимі відеоконференції.

Від ТОВ "Роботенкс" надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 17.01.2022, без участі його представника.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції 17.01.2022 суд протокольно оголосив перерву у судовому засіданні до 02.02.2022, про що ТОВ «Роботенкс» повідомлено відповідною ухвалою.

Позиції учасників справи.

ТОВ "Роботенкс" надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів АТ «Українська залізниця» заперечує та наводить власні аргументи на їх спростування, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, простить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін як законне та таке, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

АТ "Українська залізниця" надало відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якій проти доводів відзиву на апеляційну скаргу заперечує, просить рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

17.12.2019 за результатами проведення відкритих торгів в електронній системі публічних закупівель Prozorro АТ «Українська залізниця» (Покупець) та ТОВ «Роботенкс» (Постачальник) уклали договір №Л/НХ-19705/НЮ (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався у 2019-2020 роках поставити покупцеві товар, а саме: модуль зберігання палива Код ДК 021:2015-42120000-6 (Насоси та компресори), Код УКТЗЕД: 7309; у кількості 5 шт на суму 1 209 600,00 грн, що визначається у Специфікації №1, додаток №1.

Поставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів тільки на підставі наданої письмової рознарядки/заявки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання продукції, а також Постачальник проводить монтаж модуля зберігання палива, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, але не пізніше 31.12.2020 (п. 5.2 договору).

За умовами п. 5.3 договору відправлення заявки Покупцем (структурний підрозділ «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця») здійснюється з електронної адреси Покупця () на електронну адресу постачальника ().

Відповідно до п. 5.4 договору місце поставки товару зазначено в додатку №1 до цього договору (Специфікація) та додатку 2 цього договору (Адреси вантажоотримувачів).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару, його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць у строки, встановлені цим договором (п. 6.3.1 договору).

Згідно з п. 7.2 договору за прострочення поставки товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Пунктом 8.1 договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або її уповноваженими органами (п. 8.3 договору).

АТ «Українська залізниця» вказує, що на електронну адресу ТОВ «Роботенкс» надіслало заявку №НХ Льв-1/5209 від 20.08.2020 щодо поставки товару на суму 1 209 600,00 грн, а саме: модулі зберігання палива у кількості 5 шт.

03.09.2020 ТОВ «Роботенкс» направило на e-mail АТ «Укрзалізниця» лист №03/0901, яким повідомило, що у зв`язку із погіршенням епідеміологічної ситуації та ростом захворюваності на COVID-19 інженерно-технічні працівники підприємства ТОВ «Роботенкс» переведені на дистанційний режим роботи, функціонування основного виробництва призупинено на час проведення карантинних заходів.

На думку АТ «Українська залізниця», за заявкою від 20.08.2020 ТОВ «Роботенкс» мало здійснити поставку товару в строк до 04.09.2020.

Протягом листопада 2020 ТОВ «Роботенкс» на виконання умов Договору поставило, а АТ «Українська залізниця» прийняло товар, а саме:

- 10.11.2020 здійснено поставку модуля зберігання палива виробничому структурному підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, що підтверджується актом приймання-передачі товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць №б/н від 10.11.2020;

- 11.11.2020 здійснено поставку модуля зберігання палива виробничому структурному підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, що підтверджується актом приймання-передачі товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць №б/н від 11.11.2020;

- 12.11.2020 здійснено поставку модуля зберігання палива виробничому структурному підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, що підтверджується актом приймання-передачі товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць від 12.11.2020.

- 18.11.2020 здійснено поставку модуля зберігання палива виробничому структурному підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, що підтверджується актом приймання-передачі товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць від 18.11.2020;

- 30.11.2020 здійснено поставку модуля зберігання палива виробничому структурному підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», його монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування резервуара із затвердженням таблиць, що підтверджується актом приймання- передачі товару, його монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування резервуара із затвердженням таблиць від 30.11.2020.

У зв`язку з тим, що ТОВ «Роботенкс» поставку товару за поданою АТ «Українська залізниця» заявкою здійснило з простроченням встановленого договором строку, АТ «Українська залізниця» звернулось з позовом у справі, що розглядається.

Заперечуючи проти заявлених АТ «Українська залізниця» вимог, ТОВ «Роботенкс» надало відзив на позовну заяву, в якому вказує про наявність форс-мажорних обставин, які, на його думку, звільняють від відповідальності за несвоєчасне виконання умов договору.

АТ «Українська залізниця» у відповіді на відзив вказує, що ТОВ «Роботенкс» порушило процедуру повідомлення про наявність форс-мажорних обставин та прострочило виконання договору навіть після закінчення обставин непереборної сили.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За визначенням ч. ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Як встановлено вище, поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів з дати відправлення заявки з електронної адреси покупця () на електронну адресу постачальника ().

Встановлено також, що АТ «Українська залізниця» (з електронної адреси ) надіслало ТОВ «Роботенкс» (на електронну адресу ) в електронному (сканованому) вигляді заявку №НХ Льв-1/5209 від 20.08.2020 щодо поставки товару на суму 1 209 600,00 грн, а саме: модулі зберігання палива у кількості 5 шт.

Направлення заявки відповідачу 20.08.2020 в електронному вигляді підтверджується наявними матеріалами справи. При цьому суд приймає до уваги те, що наведену заявку направлено на електронну адресу ТОВ «Роботенкс», яка визначена сторонами в п. 5.2 договору.

Колегія суддів також зазначає, що у відзиві на позовну заяву ТОВ «Роботенкс» вказує: «…У відповідності до зазначених умов договору на електронну адресу відповідача () надійшла заявка відповідача №НХ Льв-1/5209 від 20.08.2020, щодо поставки товару на суму 1 209 600,00 грн, а саме модулі зберігання палива у кількості 5 шт.».

Заперечуючи проти заявлених до нього позовних вимог, ТОВ «Роботенкс» у відзиві на позовну заяву вказувало про виникнення форс-мажорнних обставин, а не на невідповідність заявки позивача умовам договору; за текстом відзиву на позов ТОВ «Роботенкс» фактично визнало відповідність направлення заявки умовам укладеного сторонами спору договору.

Колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що направлена на електронну адресу відповідача заявка мала бути підписана уповноваженою на те особою за допомогою ЕЦП (КЕП), оскільки укладаючи договір, сторони не погоджували умову про підписання заявок за допомогою ЕЦП (КЕП).

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу заявки на поставку товару в електронному вигляді, а отже, у передбачений умовами договору спосіб.

При цьому обставину направлення / отримання заявки сторони в суді першої інстанції не заперечували, а отже у місцевого суду не було підстав ставити її під сумнів навіть з урахуванням того, що заявка була направлена електронною поштою у вигляді від сканованого паперового документа за підписами уповноважених представників Покупця.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Встановлено, що виконання заявки №НХ Льв-1/5209 від 20.08.2020 відповідно до п. 5.2 договору становить 15 днів, а тому строк для поставки товару закінчився 04.09.2020. Товар відповідач поставив позивачеві у листопаді 2020, тобто з простроченням.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України визначає порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ст. 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача передбачений п. 7.2 договору штраф за прострочення поставки товару у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що складає 241 920,00 грн.

Колегія суддів відзначає, що оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем строку поставки товару, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачу штрафу.

Колегія суддів також зазначає, що посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин не можуть бути прийняті до уваги, оскільки надані ним у матеріали справи сертифікати Київської торгово-промислової палати №3000-20-1686 від 13.10.2020 та №3000-20-1727 від 26.10.2020 свідчать, що період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за цими сертифікатами: дата настання - 05.10.2020; дата закінчення - 19.10.2020, в той час як строк поставки закінчився 04.09.2020. І навіть після закінчення періоду дії форс-мажорних обставин поставка відбулась з простроченням.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, про які ТОВ «Роботенкс» зазначало у направленому 03.09.2020 АТ «Українська залізниця» електронною поштою листі №03/0901, - про переведення інженерно-технічних працівників підприємства ТОВ «Роботенкс» на дистанційний режим роботи, призупинення функціонування основного виробництва на час проведення карантинних заходів (наказу, розпорядження тощо).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги АТ «Українська залізниця» про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 241 920,00 грн.

Водночас колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Коституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 29.09.2020 у справі № 909/1240/19 (909/1076/19), від 23.03.2021 у справі №921/580/19.

З огляду на викладене, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18.

Враховуючи зазначене вище, ступінь виконання ТОВ «Роботенкс» зобов`язання за укладеним з АТ «Українська залізниця» договором, відсутність у АТ «Українська залізниця» підтверджених збитків у зв`язку з несвоєчасною поставкою відповідачем товару, а також незначний строк такого прострочення, тощо, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу на 50%, у зв`язку з чим до стягнення з ТОВ «Роботенкс» на користь АТ «Українська залізниця» підлягає 120 960,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/1537/21 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі №911/1537/21 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботенкс» про стягнення 241 920,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботенкс» (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 19, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ) 120 960,00 грн штрафу та 3 628,80 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роботенкс» (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденка, буд. 19, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ) 5 443,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

5. Справу №911/1537/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.02.2022.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова