ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/340/22

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»
про забезпечення позову від 27.01.2022 № 359
у справіГосподарського суду Київської області № 911/3206/21
за позовомПриватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтрансінвестиція» 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Дербі Чіпс»
провитребування майна із чужого незаконного володіння
без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд» (далі перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтрансінвестиція» (далі другий відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дербі Чіпс» (далі третій відповідач) про витребування із незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд» об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Набережна, 5, а саме: локомотивне депо (інвентарний номер 10004), будинок служби поліції (інвентарний номер 10006), побутові приміщення (інвентарний номер 10007), майстерня з ремонту автотракторної техніки (інв. номер 10008), склад зарядка (інвентарний номер 10018), блок-пост (диспетчер) (інвентарний номер 10023), павільйон П-40 (інвентарний номер 10014) на користь законного власника Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що належне йому нерухоме майно незаконно вибуло з його володіння, поза його волі та в подальшому набуте у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд», за яким в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на спірне майно. З огляду на викладене, позивач на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України просить суд витребувати спірне майно із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд» на його користь.

Разом з позовною заявою Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» подало заяву про забезпечення позову від 27.01.2022 № 359, в якій просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд», які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог, накласти арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 949,7 кв.м. за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 5 у розмірі 883624,36 грн.

Подана заява мотивована тим, що вжиття заходів до забезпечення позову забезпечить можливість виконання рішення суду у даній справі, після його задоволення, оскільки без забезпечення позову рішення суду неможливо буде виконати через те, що фактично господарська діяльність першим відповідачем не здійснюється, відсутнє рухоме чи інше нерухоме майно у власності першого відповідача, а дії щодо перепродажу у незаконний спосіб спірного майна від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дербі Чіпс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтрансінвестиція» та в подальшому від Товариства з обмеженою відповідальністю «Профтрансінвестиція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд» свідчать, що ТОВ «Еко-Інвестбуд» намагається здійснити відчуження об`єкту нерухомого майна, належного позивачу.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання у майбутньому рішення суду, і тільки у разі необхідності, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист. Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом арешту всього рухомого та нерухомого майна та грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд», які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог, накласти арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 949,7 кв.м. за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 5 у розмірі 883624,36 грн., заявник не зазначає та не подає жодних доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі (доказів витрачання коштів, реалізації майна чи підготовчих дій до його реалізації, доказів які б свідчили про ліквідацію відповідача тощо) та доказів, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, а саме лише припущення та посилання в поданій ним заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення та існування загрози того, що виконання прийнятого господарським судом рішення буде неможливим, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Крім того, накладаючи арешт на рухоме майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд», які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог, суд врахував, що у такому випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог у справі про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Таким чином, заявником не доведена необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених прав та інтересів заявника.

З огляду на вищезазначене, оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням доведеності, розумності і співмірності його вимог стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про забезпечення позову від 27.01.2022 № 359, в зв`язку з чим відмовляє в її задоволенні.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про забезпечення позову від 27.01.2022 № 359 шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Інвестбуд», які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України в межах суми заявлених позовних вимог, накладення арешту на об`єкт нерухомого майна загальною площею 949,7 кв.м. за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 5 у розмірі 883624,36 грн.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк