РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2022Справа № 910/16866/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАТРО"

про стягнення 249 615, 84 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інститут металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАТРО" про стягнення 249 615, 84 грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди №3/15-К від 01.05.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16866/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 16.11.2021, направленою на адресу місцезнаходження відповідача за поштовим відправленням №12.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 16.11.2021 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку за закінченням терміну зберігання.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.2015 між Інститутом металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України (Орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КВАТРО" (Орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 3/15-К майна, що належить до майнового комплексу НАН України (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно - приміщення загальною площею 19,90 кв.м, 84,00 кв.м. та 90,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 36, на 2 поверсі складу металів з АПК, майстерня № 3 та асфальто-бетонну площадку (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2015 року 1975,47 грн., 2444,40 грн. та 751,50 грн.

Актами приймання-передачі від 01.06.2016 позивач передав, а відповідач прийняв наступні приміщення:

- 19,90 кв.м., розташоване на 2 поверсі складу металів з АПК за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 36;

- 84 кв.м., розташоване в майстрні № 3 за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 36;

- 90,00 кв.м., розташоване на асфальто-бетонній площадці за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 36.

Цей Договір укладено строком до 31.12.2017 (п. 10.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди від 11.01.2017).

Як вбачається з п. 5.14. Договору у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві орендоване майно у належному стані.

У разі припинення або розірвання цього Договору орендоване майно повертається Орендарем Орендодавцю протягом трьох робочих днів (п. 10.7. Договору).

Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на Орендаря (п. 10.8. Договору).

Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном на Орендаря (п. 10.9. Договору).

Враховуючи строк дії договору, відповідач зобов`язаний був повернути майно позивачу не пізніше 05 січня 2018 року.

Актами приймання-передачі від 28.02.2019 відповідач повернув позивачу з оренди приміщення площею 84 кв.м. в майстрні № 3 та приміщення площею 90,00 кв.м. на асфальто-бетонній площадці, які розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 36.

Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору приміщення площею 84 кв.м. та площею 90,00 кв.м. позивачу повернув із затримкою в 14 місяців та приміщення площею 19,90 кв.м. не повернув, зазначене зумовило нарахування останнім неустойки в порядку пункту 10.9 договору та звернення з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 Господарського кодексу України).

Приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із статтею 785 Цивільного кодексу України (частина 1) у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Однак, як встановлено судом, відповідач після закінчення строку дії договору, приміщення площею 84 кв.м. та площею 90,00 кв.м. позивачу повернув із затримкою в 14 місяців та приміщення площею 19,90 кв.м. не повернув.

За приписами норм частини 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення (пункт 10.9 Договору).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 Цивільного кодексу України.

Суд дійшов висновку, що неповернення приміщення за договором у період після закінчення строку його договору, відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), який не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди у визначений договором строк.

Отже, неповернення майна з орендного користування у визначений договором оренди строк є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Оскільки, невиконання зобов`язання відповідача підтверджується матеріалами справи, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення неустойки в порядку пункту 10.9 договору та ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України за період з 05.01.2018 по 05.10.2021 в розмірі 249 615,84 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, надавши оцінку всім аргументам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАТРО" про стягнення неустойки у сумі 249 615,84 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАТРО" (01042, місто Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 19/3; ідентифікаційний код 30635819) на користь Інституту металофізики ім. Г.В.Курдюмова Національної академії наук України (03142, м. Київ, бульвар академіка Вернадського, 36; ідентифікаційний код 05417331) 249 615,84 грн. неустойки та 3 744,40 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 01.02.2022.

Суддя О.В. Гулевець