ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

31 січня 2022 року м. ХарківСправа № 922/5002/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши

заяву Фермерського господарства "П`ять хлібів" про забезпечення позову (вх. № 2070 від 28.01.2022) у справі

за позовом Фермерського господарства "П`ять хлібів", м. Барвінкове
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків
про визнання права оренди

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство "П`ять хлібів", м. Барвінкове, звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, в якому просить суд:

1. Визнати за Фермерським господарством П`ять хлібів право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0105 на підставі укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди від 24 березня 2014 року.

2. Скасувати рішення державного реєстратора відділу з питань держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області Щербини Н.М. від 11 листопада 2020 року № 55072697.

3. Визнати за Фермерським господарством П`ять хлібів право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0214 на підставі укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди від 24 березня 2014 року.

4. Скасувати рішення державного реєстратора відділу з питань держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області Щербина Н.М. від 30 листопада 2020 року № 55427029.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на " "02" лютого 2022 р. 11:15.

Водночас, 28.01.2022 від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 2070), в якій позивач просив суд, вжити заходів забезпечення, а саме: до розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105), на земельну ділянку загальною площею 166,8000 га (кадастровий номер :05:000:0214), а також на земельну ділянку загальною площею 141,9525 га (кадастровий номер :05:000:0105) та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаних земельних ділянок. В обґрунтування вказаної заяви, позивач посилається на те, що не вжиття вказаних заходів забезпечення позову в подальшому може істотно утруднити чи взагалі унеможливити виконання судового рішення по даній справі, оскільки інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0105 вже вилучена з Державного земельного кадастру, такі ж дії почали вчинятися відповідачем і щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0214. Таким чином, як вказує позивач у випадку подальшого вчинення відповідачем дій направлених на внесення змін до Публічної кадастрової карти щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0214 та внесення реєстраційних змін до Реєстру речових прав про земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0105 призведе до унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення позову, а отже до неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Розглянувши заяву заяву про забезпечення позову (вх. № 2070 від 28.01.2022), суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення та уникнення негативних наслідків в результаті невжиття таких заходів.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі №914/120/19, від 27.05.2019 у справі №923/65/19.

Так, аналізуючи заяву позивача, суд зазначає, що позивач в якості обґрунтування підстав для вжиття запропонованих заходів забезпечення позову посилається на те, що предметом вказаної справи є вимоги, зокрема, про визнання за Фермерським господарством «П`ять хлібів» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0105 на підставі укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди від 24 березня 2014 року, а також визнання за Фермерським господарством «П`ять хлібів» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0214 на підставі укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди від 24 березня 2014 року.

Водночас, з наданих позивачем доказів, а саме роздруківок з Публічної кадастрової карти України, за посиланням https://map.land.gov.ua/, інформація з якої перебуває в публічному доступі, вбачається, що на місці земельної ділянки загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105) наразі знаходиться земельна ділянка загальною площею 141,9525га (кадастровий номер :05:000:0105), тобто наявний перетин двох земельних ділянок (площа перетину становить 1386419.0344 м2 або 138.6419 га, що становить 99,31% площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0105). При цьому, відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та інші речові права на земельну ділянку щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0105 від 25.01.2022 суб`єктом права власності на вказану земельну ділянку є Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, а суб`єктами речових прав - громадянин ОСОБА_2 та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Україна Нова». Натомість, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2022 № 296901319 право власності та інші речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0105 не зареєстровані.

Таким чином, суд констатує, що станом на момент розгляду даної заяви інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0105 вилучена з Державного земельного кадастру, натомість внесена інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0105, що на 97,67% збігається з розташуванням із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0105. При цьому, жодних реєстраційних записів про земельну ділянку :02:000:0105, до Реєстру речових прав не вносилось.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що подібні дії з боку відповідача щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0105, визнання права оренди на яку входить до предмету спору, свідчить про імовірність подібних змін у Державному земельному кадастрі можуть щодо іншої земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0214, що в подальшому у випадку наявності підстав для задоволення позову унеможливить відновлення порушеного права позивача, за захистом якого той звернувся до суду з даним позовом.

Разом з цим, позивач просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: до розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105), на земельну ділянку загальною площею 166,8000 га (кадастровий номер :05:000:0214), а також на земельну ділянку загальною площею 141,9525 га (кадастровий номер :05:000:0105) та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаних земельних ділянок, оскільки вчинення відповідачем дій щодо внесення змін про земельну ділянку загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105) до Державного земельного кадастру України та імовірність внесення таких змін щодо іншої земельної ділянки загальною площею 166,8000 га (кадастровий номер :05:000:0214), фактично унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позову, оскільки земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами та конфігураціями не будуть існувати.

Так, аналізуючи наведене суд зауважує, що згідно із частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Приписами статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З приписів наведеної норми права вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі і саме з цього моменту вона є об`єктом цивільних прав.

В даному випадку суд вважає, що вчинення дій щодо внесення змін щодо земельної ділянки право на оренду якої є предметом спору у даній справі свідчить про намагання знищити певний об`єкт цивільних прав, а отже опосередковано може призвести до знищення предмету спору.

На думку суду, умовою застосування заходів забезпечення позову, в даному випадку, є достатньо обґрунтоване припущення, що земельні ділянки, право на оренду яких є предметом спору у даній справі може бути передана в оренду іншій особі, що затруднить виконання рішення суду, у разі визнання за Фермерським господарством "П`ять хлібів" права оренди.

Виходячи з аналізу вищенаведеного, на обґрунтоване переконання суду невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо внесення змін до Державного земельного кадастру України щодо земельної ділянки загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105) та імовірність вчинення вказаних дій щодо земельної ділянки загальною площею 166,8000 га (кадастровий номер :05:000:0214), свідчать про наявність імовірності знищення спірних земельних ділянок як первісних об`єктів оренди та їх подальшого відчуження іншим особам, що буде мати наслідком унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім цього, суд приймає до уваги, що не вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаних земельних ділянок, може призвести до необхідності заявлення позивачем нових вимог та унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в межах даної справи, у разі якщо буде встановлено, що вони порушені.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що наразі вжиття вказаних у заяві Фермерського господарства "П`ять хлібів" заходів забезпечення відповідає вимогам щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Зокрема, судом перевірено та оцінено можливі ризики від застосування тих засобів забезпечення позову, які пропонуються заявником для всіх учасників справи з огляду на повідомлені суду обставини справи, долучені до матеріалів справи докази.

При цьому, суд вважає, що цілком співмірним, виправданим та потрібним є саме застосування заходів забезпечення позову ніж не застосування їх, адже наслідки незастосування таких заходів можуть, з урахуванням обставин справи, призвести до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для заявника ніж для можливих учасників справи.

При цьому, вжиття запропонованих заходів забезпечення позову не призведе до невиправданих, вкрай негативних наслідків для Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки вжиті заходи мають тимчасовий характер, а їх вжиття направлене на забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб та на переконання суду жодним не порушить прав Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та інших осіб.

В контексті оцінки балансу інтересів сторін у цьому питанні, зазначені обставини дають суду підстави дійти висновку про перевагу інтересів саме позивача, адже саме його інтереси у разі невжиття відповідних заходів та задоволення позову потерпатимуть більше, оскільки їх відновлення буде більш ускладненим ніж відновлення інтересів відповідачів, у разі вжиття таких заходів та відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших учасників товариства, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність учасників справи чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Аналогічні висновки було викладено в ухвалі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 910/13501/17 та постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 904/4384/17.

Приписами частини шостої статті 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є законною, обґрунтованою і тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 136, 137, 140, 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фермерського господарства "П`ять хлібів" про забезпечення позову (вх. №2070 від 28.01.2022) задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме: до розгляду справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 139,6000 га (кадастровий номер :02:000:0105), на земельну ділянку загальною площею 166,8000 га (кадастровий номер :05:000:0214), а також на земельну ділянку загальною площею 141,9525 га (кадастровий номер :05:000:0105) та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі щодо вказаних земельних ділянок.

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є:

1. Фермерське господарство «П`ять хлібів», 64701, Харківська облать, барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Скрипника, буд. 6, ;

Боржником за даною ухвалою є:

1. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, 61165, Харківська обл., місто Харків, вул.Космічна, будинок 21, поверх 8-9, ;

Ухвала набирає законної сили 31 січня 2022 року та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Закон України "Про виконавче провадження", в строк до 01 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України з врахуванням п.4 Прикінцевих положень ГПК України та п.17.5 перехідних положень ГПК України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 31.01.2022.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/5002/21

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.