СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Харків Справа № 922/3070/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Ламанової А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Середа А.П., ордер серія КС №858489 від 07.12.2021;

від відповідача: Ткаченко Ю.О., ордер серія АХ №1085224 від 10.01.2022;

від третьої особи: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича, м. Київ (вх. №3826 Х/2),

на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 (повний текст складено 18.11.2021) у справі №922/3070/21 (суддя Погорелова О.В.),

за позовом Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича, м. Київ,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Кравченко Романа Сергійовича, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця Кармелюк Катерини Володимирівни, м. Харків,

про стягнення 249959,47грн,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 Фізична особа-підприємець Паржицький В`ячеслав Анатолійович (надалі - ФОП Паржицький В.А.) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Кравченко Романа Сергійовича (надалі - ФОП Кравченко Р.С.) про стягнення заборгованості у розмірі 249959,47грн, з яких: 246931,20грн основного боргу за Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021; 1715,86грн інфляційних втрат; 1312,41грн 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору-заявки на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з перевезення вантажу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.08.2021 відкрито провадження у справі №922/3070/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.09.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця Кармелюк Катерину Володимирівну (надалі - ФОП Кармелюк К.В.).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факт здійснення перевезення відповідно до умов договору-заявки на замовлення саме відповідача - ФОП Кравченко Р.С., оскільки надані до матеріалів справи докази свідчать про здійснення спірного перевезення на замовлення третьої особи - ФОП Кармелюк К.В. За встановлених обставин справи суд дійшов висновку про пред`явлення позову до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, ФОП Паржицький В.А. звернулвся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вважає висновки, викладені в оскаржуваному рішенні такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт посилається на безпідставність висновку місцевого суду про те, що насправді Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021 був укладений між позивачем та третьою особою, а сам позов пред`явлено до неналежного відповідача. Так, за твердженням скаржника, із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між позивачем та третьою особою не було підписано договорів або будь-яких інших документів на перевезення вантажу. При цьому всі надані відповідачем до матеріалів справи документи щодо правовідносин між позивачем та третьою особою підписані в односторонньому порядку, а тому у суду були відсутні підстави вважати, що між ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на приписи ст. 181 ГК України та ст. 638 ЦК України надана відповідачем до матеріалів справи копія Договору-заявки на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021 (із визначенням замовника послуг з перевезення вантажу - ФОП Кармелюк К.В.) не є такою, яка була акцептована третьою особою, а тому такий договір є неукладеним та не породжує жодних правових наслідків.

Скаржник також доводить те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження оплати перевезення у сумі 246931,20грн, тобто саме такої суми, яка була визначена між сторонами у Договорі-заявці на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021. Вважає, що у випадку виконання договору на користь третьої особи в матеріалах справи має бути підтвердження оплати на вказану суму.

З урахуванням наведених доводів та наданих до матеріалів справи доказів скаржник вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмову у позові з підстав його пред`явлення до неналежно відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Паржицького В.А. на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21; встановлено учасникам справи строк до 05.01.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження; призначено справу до розгляду на 24.01.2022 о 12:15 год.

28.12.2021 на адресу апеляційного суду від ФОП Паржицького В.А. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 задоволено заяву ФОП Паржицького В.А. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; судове засідання, призначене на 24.01.2022 о 12:15 год. ухвалено провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 11.01.2022 від ФОП Кравченко Р.С., відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Узагальнена суть всіх доводів відповідача зводиться до наступного:

- щодо відсутності між позивачем та третьою особою будь-яких договірних правовідносин відповідач вказує, що як сам Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021, так і Акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021, в яких визначену третю особу замовником та фактичним отримувачем таких послуг, були підписані особисто ФОП Паржицьким В.А.; зазначені обставини є достатнім підтвердженням того, що сам перевізник своїми діями в повному обсязі згоден, що замовником послуги з перевезення вантажу по Договору-заявці №26042021 від 26.04.2021 виступає саме ФОП Кармелюк К.В., яка є третьою особою у цій справі;

- щодо посилань скаржника на відсутність підписаного між позивачем та третьою особою договору, то сам Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021 підписаний з боку ФОП Паржицького В.А., а підтвердженням укладення зі сторони замовника - ФОП Кармелюк К.В. є її конклюдентні дії, які, зокрема полягають у фактичному перерахуванні грошових коштів на рахунок перевізника;

- підтвердження наявності правовідносин між позивачем та третьою особою також вбачається з того, що Акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021, підписаний перевізником - Паржицьким В.А. та виданий на ім`я фактичного замовника таких послуг - ФОП Кармелюк К.В.;

- відносно посилань апелянта на недосягнення між позивачем та третьою особою всіх істотних умов договору, то відповідач вважає, що наявний в матеріалах справи Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021, підписаний перевізником - ФОП Паржицьким В.А., із визначенням замовника послуг з перевезення - ФОП Кармелюк К.В., у взаємозв`язку із документально підтвердженим фактом перерахунок грошових коштів останньою на рахунок перевізника, є достатнім підтвердженням досягнення між сторонами згоди з усіх істотних умов договору; більш того, Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021 не підписано зі сторони ФОП Кармелюк К.В. лише у зв`язку з тим, що ФОП Паржицьким В.А. не надається оригінал даного договору для підпису третій особі.

У письмових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду 12.01.2022 від ФОП Кармелюк К.В., третя особа заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Щодо доводів апеляційної скарги ФОП Кармелюк К.В пояснює наступне:

- 26.04.2021 між відповідачем та третьою особою було укладено Договір №26042021 на транспортне-експедиційне обслуговування ескпортно-імпортних послуг та внутрішніх вантажів; у зв`язку з наведеними обставинами, ФОП Паржицьким В.А. у Договорі-заявці №26042021 від 26.04.2021 в графі замовник було змінено на ФОП Кармелюк К.В., а також було виставлено останній рахунок №21 від 12.05.2021 на суму 94000,00грн; у подальшому, 14.05.2021 ФОП Кармелюк К.В було здійснено оплату у розмірі 94000,00грн, а 17.06.2021 оплачено 60000,00грн в якості часткової оплати за перевезення вантажу згідно рахунку №21 від 12.05.2021;

- ФОП Кармелюк К.В. підтверджує, що нею як замовником за Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 від 26.04.2021 було сплачено грошові кошти ФОП Паржицькому В.А. на загальну сум 154000,00грн, а 20.05.2021 ФОП Паржицьким В.А. було складено Акт здачі-прийняття послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому визначено наступні підстави перевезення вантажу: Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021; рахунок №21 від 12.05.2021; рахунок №22 від 20.05.2021; з вищевказаного Акту вбачається, що ФОП Паржицьким В.А. надано послуги з перевезення вантажу автотранспортним засобом саме ФОП Кармелюк К.В. на загальну суму 246749,00грн;

- у зв`язку з тим, що ФОП Кармелюк К.В. як замовник послуг з перевезення не має оригіналів всіх документів, оскільки перевізником вони не надавалися, а наявності лише сканкопії, третя особа була змушена звернутися до ФОП Паржицького В.А. з письмовою вимогою про надання оригіналів документів, яка залишена без реагування.

Присутня у судовому засіданні апеляційної інстанції 24.01.2022 в режимі відеоконференції представниця позивача (апелянта) підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Присутня у судовому засіданні 24.01.2022 представниця відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просила суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Уповноважені представники третьої особи у судове засідання апеляційної інстанції 24.01.2022 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи всі сторони повідомлялись належним чином. У своїх письмових поясненнях ФОП Кармелюк К.В. просила розглядати справу без участі її представника.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у даному судовому засіданні за відсутності представників третьої особи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників позивача (апелянта) та відповідача, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в обґрунтування позовних вимог ФОП Паржицький В.А. посилається на те, що спірні правовідносини щодо перевезення вантажу між ним та відповідачем - ФОП Кравченко Р.С. виникли на підставі Договору-заявки на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021.

Так, за умовами вказаного договору ФОП Паржицький В.А. взяв на себе зобов`язання здійснити організацію перевезення вантажу з міста Харків до міста Улан-Батор (Монголія), наданого вантажовідправником до перевезення вантажу, а ФОП Кравченко Р.С. зобов`язується оплатити виконані послуги з перевезення.

Вартість перевезення становить 9000,00 доларів США, порядок оплати: 94000,00грн передоплата, залишок - по курсу НБУ підлягає оплаті на дату розвантаження.

19.04.2021 та 29.04.2021 вантаж було завантажено для його перевезення до пункту призначення та передачі вантажоодержувачу.

Як зазначає позивач, ним було належним чином виконано свої зобов`язання за Договором-заявкою на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021, а саме: 19.05.2021 вантаж було доставлено вантажоодержувачу, що підтверджується наданими до позовної заяви транспортними накладними міжнародного зразку (CMR) із відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу.

Вартість перевезення становить 246931,20грн.

12.05.2021 позивачем було виставлено відповідачу рахунок для сплати передоплати на суму 94000,00грн.

ФОП Паржицький В.А. вказує, що станом на дату звернення з цим позовом до господарського суду першої інстанції (28.07.2021) ФОП Кравченко Р.С. не здійснив жодної оплати по договору.

У зв`язку з наведеними обставини ФОП Паржицький В.А. був вимушений звернутись із цим позовом до Господарського суду Харківської області про стягнення з ФОП Кравченко Р.С. на свою користь 246931,20грн заборгованості за Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021, а також через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань позивачем було нараховано на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та заявлено до стягнення 1715,86грн інфляційних втрат та 1312,41грн 3% річних.

Як вже зазначалось раніше, Господарським судом Харківської області 09.11.2021 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/3070/21, яким відмовлено у задоволені позову з підстав, зазначених вище.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на таке.

Предметом судового розгляду у цій справі є позовні вимоги ФОП Паржицького В.А., як виконавця послуг з перевезення, про стягнення з ФОП Кравченко Р.С., як замовника таких послуг, заборгованості за Договором-заявкою на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021, обґрунтовані з посиланням на несплату замовником коштів за надані послуги з перевезення вантажу за цим договором.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Приписами ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може учинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв`язку (ст. 207 ЦК України).

Частиною 2 ст. 643 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки.

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 910/9817/19.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що 26.04.2021 між ФОП Паржицьким В.А., як перевізником, та ФОП Кармелюк К.В., як замовником, було укладено Договір-заявку №26042021 на транспортні послуги, а саме: автомобільне перевезення вантажу, який за своєю правовою природою є договором перевезення та регулюється Главою 64 ЦК України.

Згідно із ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За приписом п. 1 ст. 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (п. 1 ст. 9 Конвенції).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вже вказувалось вище та вбачається з досліджених судом матеріалів справи, обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача суми грошових коштів, ФОП Паржицький В.А. посилається на неналежне виконання ФОП Кравченко Р.С., як замовником послуги з перевезення вантажу, умов Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021.

Судом з`ясовано, що 26.04.2021 між ФОП Паржицьким В.А. (виконавець) та ФОП Кравченко Р.С. (замовник) укладено Договір-заявку на транспортні послуги №26042021 від 26.04.2021, за умовами якого замовник зобов`язався доставити наданий йому вантажовідправником (ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я") вантаж (медикаментіви в коробках; фінансове забезпечення; температурний режим +5 +25; друк радіологічний контроль, CMR-3) до місця призначення і видати його уповноваженій особі, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Автомобіль RENAULT НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій Микола Кошелєв.

Місцем завантаження є: Харків (Україна), місце розвантаження - Улан-Батор (Монголія), дата завантаження 27.04.2021.

Сторонами погоджена вартість транспортних послуг у розмірі 9000 доларів США, на умовах 94000,00грн - передплата, решта по курсу НБУ на дату розвантаження.

З товарно-транспортних накладних (CMR) (а.с. 9-11, т.1) вбачається, що відправником вантажу (медикаментів в коробках) є ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я", отримувачі: 1) Astra Pharma Co., LTD, 2) Ach-ur Limited Liability Company (LLC), 3) MUNKHIIN TUN Co.ltd; перевізник - ФОП Паржицький В.А.

Отже, з наявної в матеріалах справи транспортної накладної, яка є первинним перевізним документом, не вбачається, що саме відповідач ФОП Кравченко Р.С. був відправником вантажу.

При цьому учасники справи не заперечують, що перевізник - ФОП Паржицький В.А. виконав послуги по перевезенню вантажу автотранспортним засобом РЕНО АА 3271 КВ/199-45 КА по маршруту: м. Харків (Україна) - м. Улан-Батор (Монголія) на загальну суму 246749,00грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач пояснює, що він не був фактичним замовником послуг перевезення, оскільки у зв`язку з укладенням між ним та третьою особою відповідного договору на транспортне-експедиційне обслуговування від 26.04.2021 позивач та третя особа дійшли згоду про зміну замовника за Договором-заявкою від 26.04.2021.

Зокрема, як вказує відповідач, 26.04.2021 між ФОП Кравченко Р.С. (відповідач) та ФОП Кармелюк К.В. (третя особа) було укладено Договір на транспортне-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та внутрішніх вантажів №26042021, на підставі якого ФОП Паржицьким В.А. у Договорі-заявці №26042021 від 26.04.2021 у графі замовник було змінено на - "ФОП Кармелюк К.В.". При цьому усі умови укладеного договору залишились незмінними та повністю відповідають умовам договору, укладеного із ФОП Кравченко Р.С.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що 26.04.2021 між ФОП Кравченко Р.С. (відповідач) та ФОП Кармелюк К.В. (третя особа) було укладено Договір на транспортне-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та внутрішніх вантажів №26042021, предметом якого є порядок взаємовідносин між сторонами при організації та здійснення транспортних послуг про перевезення експортно-імпортних та внутрішніх вантажів (п. 1.1. Договору).

Вид та об`єм вантажу, маршрут, строки перевезення, а також інші умови обумовлюються у разовій заявці додатку, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1. цього Договору ФОП Кравченко Р.С. (експедитор-1) взяв на себе зобов`язання за дорученням і за рахунок коштів замовника - ФОП Кармелюк К.В. (експедитор-2) організувати перевезення вантажу транспортними засобами перевізника по маршруту, вказаному у договорі-заявці.

В матеріалах справи міститься Договір-заявка №26042021 на транспортні послуги від 26.04.2021 із назвою замовника ФОП Кармелюк К.В., який підписаний та скріплений печаткою з боку виконавця - ФОП Паржицького В.А. (а.с.62. т.1).

Наявним в матеріалах справи Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 із визначенням нового замовника послуг - ФОП Кармелюк К.В. підтверджується, що його зміст є аналогічним до змісту Договору-заявки №26042021 від 26.042021, який укладений між ФОП Паржицьким В.А. та ФОП Кравченко Р.С.

Судом також встановлено, що нова редакція Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 із визначенням замовника послуг замість ФОП Кравченко Р.С. - ФОП Кармелюк К.В. була підписана виконавцем - ФОП Паржицьким В.А. та скріплена його печаткою.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вольова дія, правочин є поєднанням волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети (постанова Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-118цс13).

Тобто, з наведеного вбачається, що позивач був обізнаний із наявністю правовідносин між відповідачем та третьою особою за договором транспортно-експедиційного обслуговування, а також у повній мірі усвідомлював та за своїм внутрішнім волевиявленням змінив замовника послуг з перевезення вантажу на ФОП Кармелюк К.В. (третя особа), оскільки підписав та скріпив власною печаткою нову редакцію Договору-заявки №26042021 від 26.042021 та направив цей документ на підпис іншій стороні правочину ФОП Кармелюк К.В. (оскільки копія такого примірнику договору наявний у третьої особи).

Як вже зазначалось вище, перевезення вантажу здійснювалось на умовах сплати замовником попередньої оплати у розмірі 94000,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів справи надано копію рахунку №21 від 12.05.2021 на часткову оплату (передплату) за перевезення вантажу по маршруту: м. Харків (Україна) - м.Улан-Батор (Монголія), який виконавець послуг видав на ім`я ФОП Кравченко Р.С. (відповідача).

При цьому матеріали справи свідчать, що відповідачем ФОП Кравченко Р.С. не було здійснено жодних оплат, у тому числі обумовленої договором-заявкою передплати за надані послуги перевезення вантажу, а відтак у позивача не виникало обов`язку здійснювати таке перевезення саме за умовами Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, в якому визначено замовниками послуг відповідача - ФОП Кравченко Р.С.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що згідно платіжного доручення №77 від 14.05.2021 на суму 94000,00грн та платіжного доручення №92 від 17.06.2021 на суму 60000,00грн, саме ФОП Кармелюк К.В. було внесено часткову оплату за перевезення вантажу згідно рахунку №21 від 12.05.2021.

Тобто, попередня оплата за Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 була внесена саме третьою особою як замовником послуг перевезення, а не відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) іншою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, прийняття пропозиції щодо укладення договору може відбутися не лише шляхом направлення акцепту у вигляді листа (документу, що відображає повне і безумовне погодження, зазначених та відображених у оферті, істотних умов), а шляхом вчинення дії (дій) з боку акцептанта, зміст та характер якої (яких) відповідає умовам пропозиції укласти договір (п. 2 ст. 642 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що оскільки третя особа - ФОП Кармелюк К.В. прийняла пропозицію ФОП Паржицького В.А. щодо укладення Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 (пропозиція у вигляді підписаної позивачем редакції договору) та частково оплатила надані послуги, що підтверджується наданими до матеріалів справи платіжним дорученням №77 від 14.05.2021 на суму 94000,00грн та платіжним дорученням №92 від 17.06.2021 на суму 60000,00грн на підставі виставленого позивачем рахунку №21 від 12.05.2021 на оплату попередньої оплати за цим договором, зазначене свідчить про відповідність змісту та характеру пропозиції на укладення Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 між позивачем та третьою особою, а подальше здійснення позивачем перевезення вантажу як результат реагування на оплату третьою особою суми попередньої оплати підтверджує факт прийняття позивачем замовлення третьої особи та надання послуг саме ФОП Кармелюк К.В., а не відповідачу ФОП Кравченко Р.С.

Судом апеляційної інстанції також з`ясовано, що на виконання умов Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, підписаного зі сторони виконавця послуг - ФОП Паржицького В.А., із визначенням нового замовника ФОП Кармелюк К.В., яка частково оплатила надані послуги (на суму 154000,00грн) згідно виставленого рахунку №21 від 12.05.2021, після фактичної доставки вантажу до місця призначення та його передачі вантажоотримувачу ФОП Паржицький В.А. склав та підписав Акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021.

Зазначений акт здачі-приймання послуг підписаний зі сторони ФОП Паржицького В.А. і скріплений його печаткою та містить визначення нового замовника послуг - ФОП Кармелюк К.В.

Із змісту цього Акту здачі-приймання послуг вбачається, що ФОП Паржицький В.А. та ФОП Кармелюк К.В. склали цей акт на підставі наступних документів: договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, рахунку №21 від 12.05.2021, рахунку №22 від 20.05.2021,

Тобто, зазначеним актом підтверджується усвідомлення та внутрішнє волевиявлення перевізника ФОП Паржицького В.А. та фактичне виконання послуг по перевезенню вантажу автотранспортним засобом РЕНО АА 3271 КВ/199-45 КА по маршруту: м. Харків (Україна) - м. Улан-Батор (Монголія) на загальну суму 246749,00грн саме на замовлення третьої особи - ФОП Кармелюк К.В., а не відповідача, оскільки такий документ, в якому по суті перевізником зафіксовано та оформлено кінцевий результат наданих послуг, був самостійно складений позивачем та направлений для підписання ФОП Кармелюк К.В., а не ФОП Кравченко Р.С.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами п. 14 Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 як у редакції, в якій визначено замовником ФОП Кравченко Р.С., так і в редакції договору з замовником ФОП Кармелюк К.В., визначено перелік необхідних документів для оплати: договір, заявка, рахунок-фактура, акт виконаних робіт, CMR (з вказаною датою вивантаження, печаткою та підписом), зареєстрована податкова накладна в Medoc. У разі неотримання оригіналів повного пакету документів в термін до 7 календарних днів при вивантаженні на території України та 14 календарних днів при вивантаженні за кордоном, замовник залишає за собою право продовжити термін оплати до 30 банківських днів.

Отже, наведеною умовою договору передбачено обов`язок перевізника пред`явити замовнику документи, які підтверджують виконання ФОП Паржицьким В.А. своїх зобов`язань з міжнародного перевезення вантажу за Договором, зокрема, передати акт виконаних робіт.

У свою чергу виконанню перевізником обов`язку, визначеного п. 14 Договору з передачі такого пакету документів кореспондує обов`язок замовника оплатити надані послуги у розмірі, встановленому цим договором .

Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження направлення ФОП Паржицьким В.А. відповідачу документів, які підтверджують факт виконання послуг з міжнародного перевезення вантажу.

Натомість, досліджені в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивачем було підписано Акт здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021, в якому визначено замовником саме третю особу - ФОП Кармелюк К.В. У вказаному акті також зазначено про передачу документів, які визначені п. 14 Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 саме третій особі, а не відповідачу у цій справі.

З огляду на умови Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, встановлений факт підписання за сторони перевізника - ФОП Паржицького В.А. Акту здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021 та його направлення на підписання третій особі, колегія суддів вважає підтвердженим виконання позивачем як перевізником послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом послуг саме на користь третьої особи, а не відповідача, отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку вважати вказані в цьому акті послуги такими, що надані позивачем відповідно до умов Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, укладеного саме з ФОП Кармелюк К.В. (третьою особою).

Більш того, згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Матеріалами справи підтверджується, що у своїх письмових поясненнях як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження третя особа - ФОП Кармелюк К.В. самостійно визнавала, що послуги з перевезення вантажу за спірним Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021 надавалися саме третій особі - ФОП Кармелюк К.В.

Разом з тим, третя особа вказала, що була позбавлена можливості підписати документи по перевезенню вантажу з м.Харкова до м.Улан-Батор (Монголія) автомобілем РЕНО НОМЕР_3 , оскільки позивач не надав їй оригіналів документів щодо спірного перевезення.

Наявним в матеріалах справи листом-вимогою від 01.09.2021 підтверджується, що ФОП Кармелюк К.В. зверталась до ФОП Паржицького В.А. з письмовою вимогою про надання оригіналів документів. Вказаний лист був отриманий позивачем 22.09.2021 (трек-номер 195), однак будь-яких доказів передачі третій особі документів для підписання ФОП Паржицьким В.А. до справи не додано.

Встановивши наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок з оплати наданих ФОП Паржицьким В.А. послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до наданих до матеріалів справи товарно-транспортних накладних CMR, виник у ФОП Кармелюк К.В., а не у відповідача - ФОП Кравченко Р.С.

Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що між позивачем та третьою особою не було підписано договорів або будь-яких інших документів на перевезення вантажу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що існування між ФОП Паржицьким В.А. та ФОП Кармелюк К.В. зобов`язальних правовідносин підтверджується низкою наявних в матеріалах справи доказів, а саме: копією підписаного ФОП Паржицьким В.А. Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021 із визначенням замовника ФОП Кармелюк К.В. (оферта) та платіжними дорученнями №77 від 14.05.2021 на суму 94000,00грн та №92 від 17.06.2021 на суму 60000,00грн, як часткова оплата ФОП Кармелюк К.В. за перевезення вантажу згідно виставленого позивачем рахунку №21 від 12.05.2021 (акцепт); копією підписаного ФОП Паржицьким В.А. Акту здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021, який був виставлений позивачем саме третій особі та на виконання умов Договору-заявки №26042021 від 26.04.2021, як завершальне оформлення результату наданих послуг; письмовими поясненнями безпосередньо самої Кармелюк К.В., яка визнає той факт, що саме вона являється замовниками відповідних послуг, а не відповідач.

Крім того, колегією суддів апеляційної інстанції враховано, що фактичні дії позивача, відповідача та третьої особи свідчать про виникнення між ними правовідносин з перевезення вантажу, що підтверджується тим, що спірний Договір-заявка №26042021 від 26.04.2021 був укладений на умовах попередньої оплати. Позивач направив третій особі копію проекту договору на транспорті послуги, підписаного ФОП Паржицьким В.А. в односторонньому порядку та отримав суму попередньої оплати від ФОП Кармелюк К.В., не повернувши зазначені грошові кошти (як помилково сплачені - неналежним замовником), а розпочав надавати послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Виходячи із аналізу спірних правовідносин та умов укладеного між ФОП Кравченко Р.С. (відповідач) та ФОП Кармелюк К.В. (третя особа) Договору на транспортне-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та внутрішніх вантажів №26042021 від 26.04.2021, колегія суддів зазначає, що відповідач надавав третій особі послуги з транспортного експедирування, але сам не був замовником послуг з перевезення вантажу.

Також, зі змісту Акту здачі-приймання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.05.2021 вбачається, що ФОП Паржицький В.А. здійснював перевезення вантажу саме на користь ФОП Кармелюк К.В.

У свою чергу позивачем не наведено переконливих аргументів та не надано будь-яких доказів на підтвердження ані наявності правових підстав надавати послуги саме відповідачу, за відсутності оплачної з його сторони суми передплати, ані підстав оформлювати та направляти договір-заявку №26042021 від 26.04.2021 та акт здачі-приймання наданих послуг саме третій особі, дійсність яких позивач і не оспорює .

Наявність між позивачем та третьою особою правовідносин з перевезення вантажу також підтверджується письмовими поясненнями ФОП Кармелюк К.В., в яких остання зазначає про те, що саме вона виступала замовником послуг з перевезення вантажу за спірним Договором-заявкою №26042021 від 26.04.2021, однак не мала можливості підписати оригіналів документи через те, що позивач їй не надав оригіналів документів.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про виникнення між позивачем та третьою особою правовідносин з перевезення вантажу в ході яких позивачем взято на себе обов`язок доставити ввірений йому вантаж, тоді як третя особа повинна оплатити надані послуги.

Враховуючи наведене, висновки місцевого суду про недоведеність позивачем факту здійснення перевезення відповідно до умов договору-заявки на замовлення саме відповідача - ФОП Кравченко Р.С., оскільки здійснення спірного перевезення відбувалось на замовлення третьої особи - ФОП Кармелюк К.В., колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає правомірними, та такими, що відповідають обставинам справи.

Судова колегія зазначає, що позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст.і 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частиною 1 ст. 47 ГПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

За змістом наведених норм сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які захищають своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Отже належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Відтак належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення.

Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку ст. 48 ГПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача належним.

Отже, з урахуванням встановлених обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з неналежністю складу учасників справи - позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Відносно доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів оплати наданих послуг зі сторони третьої особи, судова колегія зазначає, що це не є передумовою вважати наявним у відповідача обов`язок з оплати таких послуг, які фактично замовляла та частково оплачувала третя особа.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що пред`явлення позову до неналежного складу учасників процесу не перешкоджає можливості повторного звернення особи до суду із відповідним позовом із визначенням належного відповідача.

Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП Паржицького В.А. задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Паржицького В`ячеслава Анатолійовича на рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09.11.2021 у справі №922/3070/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.02.2022.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов