про стягнення 749, 16 грн,
без повідомлення (виклику) представників сторін
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" задовольнити, стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" неустойку за перевищення терміну доставки вантажу в розмірі 749 грн 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн 00 коп.

26.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат, в якому позивач просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити процесуальний строк на подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача 2 000, 00 грн таких витрат.

Суд, дослідивши матеріали поданого позивачем клопотання про ухвалення додаткового рішення зазначає наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд вказує, що позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 3 000, 00 грн, а докази понесення таких витрат будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Із поданої позивачем заяви вбачається, що про рішення суду від 10.01.2022 йому стало відомо 17.01.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень, а сама копія рішення була отримана представником 19.01.2020 (відповідні докази додано до заяви).

З огляду на зазначені підстави, позивач звертає увагу суду, що фактично подати додаткові докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення, а саме у строк до 15.01.2022 (включно) в нього не було можливості у зв`язку з чим такі докази подано до суду з пропуском процесуального строку.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частинами 1 та 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, враховуючи обґрунтування позивачем заяви про поновлення процесуального строку та з огляду на фактичні обставини справи, дійшов висновку що причини пропуску такого строку є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню, а подані позивачем додаткові докази понесення витрат на професійну правничу допомогу долучаються до матеріалів справи.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем в якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано: копія договору № 17-01 від 04.01.2021 про надання правової допомоги; ордер серії СА № 1008174 від 29.09.2021; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001243 від 16.12.2019; акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/38 від 29.09.2021; рахунок на оплату № 17-01/38 від 29.09.2021 на суму 2 000, 00 грн та платіжне доручення № 6573 від 29.09.2021 на суму 2 000, 00 грн.

Суд зазначає, що наданий позивачем акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/38 від 29.09.2021 підписаний партнером Адвокатського об`єднання «Право, бізнес і фінанси» та позивачем (клієнтом), чиї підписи скріплено печатками, а відтак позивачем без зауважень та претензій прийнято адвокатські послуги вартістю 2 000, 00 грн.

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо заявленого до відшкодування позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та обсяг таких послуг.

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та відсутність заперечень з боку відповідача по суті останніх, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати відповідають критерію розумності та реальності, є такими, що фактично понесені стороною, а відтак підлягаю відшкодуванню відповідачем в розмірі 2 000, 00 грн.

Керуючись статтями 113, 114, 119, 123, 129, 221, 237 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат у справі - задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" процесуальний строк на подання до суду додаткових доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 02.02.2022

Суддя Д.О. Баранов