ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.01.2022 Справа № 908/256/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., розглянувши заяву Олександрівської сільської ради про видачу судового наказу

УСТАНОВИВ:

Олександрівською сільською радою в системі «Електронний суд» сформовано заяву про видачу судового наказу про стягнення ПП «Мержева О.О. в особі ОСОБА_1 30 922 грн. 00 коп. заборгованості за договором оренди.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Дроздовій С.С.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 147-149 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника (п. 2); ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання ( п. 3); вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п. 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п. 5).

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

У поданій заяві, яка сформована в системі «Електронний суд» на титульному аркуші про видачу судового наказу боржником зазначено громадянку України фізичну особу - ОСОБА_1 . У прохальній частині заяви заявник просить стягнути заборгованість з ПП «Мержева О.О. в особі ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що договір оренди комунального майна спільної власності територіальної громади Степанівської Першої сільської ради - системи водопостачання (водогону) від 17.09.2019, на який заявник посилається як на підставу виникнення грошової заборгованості, орендарем по вказаному договору виступає ПП «Мержева О.О.»

Також суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 11 договору від 17.09.2019 "Платіжні та поштові реквізити сторін", орендарем зазначено ПП «Мержева О.О.», яка згідно печатки має код .

Зазначений код міститься також на титульній сторінці заяви про видачу судового наказу.

Господарським судом здійснено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за РНОКПП № НОМЕР_1 , який зазначив позивач у позовній заяві щодо відповідача, значиться - ОСОБА_1 .

Крім того, на титульному (першому) аркуші заяви заявником при зазначенні адреси боржника, вказано - АДРЕСА_1 , тоді як згідно безкоштовного запиту місцезнаходженням ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Таким чином, у заяві не дотримані вимоги п. 2 частини 2 ст. 150 ГПК України, а саме: неправильно зазначено повне найменування відповідача та його адреса.

Отже, із поданої заяви вбачається, що позовну заяву подано з порушенням статті 150 ГПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала підписана 31.01.2022.

Суддя С.С. Дроздова