ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. Справа №921/264/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" за №3250/21 від 29.10.2021 року (вх. № 01-05/3641/21 від 01.11.2021 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 року (суддя І.П. Шумський; повний текст рішення складено 11.10.2021 року)

у справі № 921/264/21

за позовом: Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (надалі КП "Тернопільводоканал")

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (надалі КЕВ м.Тернопіль)

про стягнення 269512,72 грн заборгованості,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Завацький В.М. адвокат (довіреність №4471/20 від 28.12.2020 року);

від відповідача(в режимі відеоконференції): Надвинична Г.Я. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

30.04.2021 року Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль про стягнення 269512,72 грн. заборгованості за надані послуги.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю підстав для нарахування та стягнення з відповідача 269512,72 грн. плати за послуги по прийманню, транспортуванню та очищенню стічних вод, що утворились в період випадання дощових (снігових) опадів. Вказана сума обчислена за період з січня по листопад 2018 року, період дії договору №65/2 від 29.05.2018, зміст п. 3.14 якого передбачав спосіб (порядок) визначення такої плати, а також у такий же спосіб за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року, коли між сторонами не існувало договірних відносин з цього приводу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 року у справі №921/264/21 (суддя І.П. Шумський) відмовлено в задоволенні позову (т.2, а.с. 90-93).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що в період, за який позивачем здійснено нарахування заявлених до стягнення сум вартості з відведення дощових і талих вод, між сторонами діяли договори від 29.05.2018, від 26.02.2019 та від 26.02.2020. Наслідком виникнення між КП «Тернопільводоканал» та КЕВ м. Тернопіль розбіжностей при укладенні договору №65/2 на 2018 рік про закупівлю послуг за державні кошти, зокрема щодо редакції п. 3.14 (яким повинен був бути встановлений узгоджений розрахунковий об`єм стічних вод), мало місце звернення КП «Тернопільводоканал» з позовом до КЕВ м. Тернопіль у справі №921/74/18. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/74/18 (яке набрало законної сили) визнано укладеним договір №65/2 без змісту п. 3.14 та зазначеного у ньому розрахункового об`єму стічних вод, через його невідповідність вимогам Закону. Таким чином, рішенням суду у справі №921/74/18 встановлено, що між сторонами в період з січня по грудень 2018 року існували договірні правовідносини згідно договору №65/2 без п.3.14. Враховуючи встановлені рішеннями судів у справі №921/74/18 обставини щодо невідповідності вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання застосовуваного КП «Тернопільводоканал» способу визначення об`єму стічних вод, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні підстави для нарахування заявлених до стягнення сум, як за період з січня по листопад 2018 року, так і за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

КП Тернопільводоканал» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 року у справі №921/264/21, в якій просить скасувати повністю зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема зазначає, що до фактів, котрі підтверджують отримання послуг за відведення дощових та талих вод відносяться відомості: про кількість опадів за період з січня 2018 року по грудень 2020 року, схеми проходження водопровідних та каналізаційних мереж по вул. Галицька, вул. Січ. Стрільців, вул.Тролейбусна, вул.Дубовецька, акти обстеження об`єкта абонента від 26.04.2018 року, 26.04.2018 року, 26.04.2018 року та від 20.04.2018 року, а також інформація, яка надана відповідачем про площі території його об`єктів. На думку скаржника, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не застосував норми законодавства, які регулюють відносини, що були предметом судового розгляду, а саме: підпункт 5 пункту 5.29 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу № 190 від 27.06.2008; пункт 14 Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України № 316 від 01.12.2017 року; пункт 1.23 Правил приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу м. Тернопіль, що затверджені рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 650 від 14. 07. 2004; пункт 60 Місцевих правил приймання стічних вод, затверджених рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 211 від 27.02.2019, які набули чинності 04.03.2019.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою, а оскаржене рішення місцевого господарського суду законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи. Зазначає, що розділ IV пункту 4.10 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 від 27.06.2008, визначає алгоритм визначення об`єму поверхневих стічних вод для застосування цих даних при приєднанні споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, для визначення потужностей споруд та пропускної спроможності мереж каналізації, що необхідно при проектуванні та будівництві відповідних об`єктів. Крім того, за формулою, встановленою в пункті 4.10 Правил № 190, підлягає визначенню середньорічний об`єм стічних вод, який встановлюється в тому числі за метеорологічними даними, які беруться за весь рік. Разом з тим, питання, пов`язані з обліком, в тому числі прийнятих стоків, регулюються розділом V Правил №190, який має назву "Система обліку водопостачання та водовідведення". Відповідно до п.5.1 Правил №190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. В разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж центрального водопостачання та з інших джерел (п.3.14 Правил №190 ). Виключний перелік методів здійснення обліку стічних вод у разі відсутності засобів обліку цих вод, визначений пунктом 5.29 Правил № 190. Відповідач стверджує, що пункт 3.14 договору №65/2 в редакції позивача виключено, як такий що повністю суперечить чинному законодавству України. Крім того, відповідач зауважує, що КЕВ м. Тернопіль є бюджетною установою та фінансування здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. В розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» КЕВ м. Тернопіль виступає замовником, який здійснює закупівлі відповідно до цього Закону. Таким чином, стягнення бюджетних коштів на виконання договірних зобов`язань, які не укладені відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» (без проведення певної процедури закупівлі) порушує інтереси держави. У КЕВ м.Тернопіль відсутні бюджетні призначення на 2021 рік для оплати послуг за водовідведення дощових та талих вод, а безпідставне їх стягнення створює загрозу нецільового використання бюджетних коштів. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 у справі №921/264/21 залишити без змін, апеляційну скаргу КП «Тернопільводоканал без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржене рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

Як видно з наявних у справі копій документів, 28.11.2017 між Комунальним підприємством "Тернопільводоканал" (Виробник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Тернопіль (Замовник - Споживач) укладено договір №65/2 про закупівлю послуг за державні кошти. Відповідно до п. 1.1 договору Виробник зобов`язався надати Споживачу у вересні-грудні 2017 року послуги каналізаційні (послуги з водовідведення Споживача), (ДК 021:2015-90400000-1 послуги у сфері водовідведення) (т. 1, а.с. 10-14).

Згідно із п 3.11 договору у випадку проведення виконання грошового зобов`язання Споживачем не в повному обсязі, в першу чергу сума платежу зараховується Виробником на погашення процентів та неустойки (зокрема, пені), після чого кошти зараховують на погашення суми основного зобов`язання вартості наданих послуг з водовідведення. У випадку наявності у Споживача заборгованості за отримані послуги з водовідведення, при сплаті таких послуг, спочатку сплата зараховуюється на погашення заборгованості попередніх періодів. Зарахування згідно даного пункту договору проводиться Виробником одноособово, незалежно від призначень платежів, які було зазначено Споживачем у своїх платіжних документах.

Пунктом 3.14 договору сторони обумовили, що Споживач сплачує Виробнику також 20% від загальної кількості стічних вод, що потрапляє у каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення при роздільній і 100% при загальносплавній системі каналізації за тарифом послуг з водовідведення, затвердженим уповноваженим органом. У разі виявлення розбитих кришок люків колодязів, провалів ґрунту біля люків колодязів на території Споживача, останнім сплачується на користь Виробника 100% загальної кількості стічних вод, що потрапляють у каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення, за період з дати виписування останнього рахунку. Загальна кількість таких стічних вод визначається розрахунковим методом відповідно до території Споживача за нормами ДСТУ 3013-95 «Правил контролю за відведенням дощових і снігових вод з території міст і промислових підприємств», даними гідрометеослужби та інформацію Споживача, наведеній у таблиці: назва об`єкта, адреса об`єкта, заг. площа території кв.м, площа покрівель будинків і споруд кв.м, площа асфальто-бетонного покриття кв.м, площа щебеневого покриття кв.м, площа гравійного покриття кв.м, площа грунтового покриття, газонів, кв.м. Адміністативні будинки розташовані на вулицях: Галицькій, 1, Січ. Стрільців, Тролейбусній, 5, Дубовецькій, 1.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та погоджено, що згідно ст. 631 Цивільного кодексу України поширюються на правові відносини, що виникли до його укладення (п. 8.1 договору).

Згідно із п. 8.2 договору дію даного договору, за письмовою згодою сторін, може бути продовжено на термін, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 % суми визначеної у цьому договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

В подальшому 29.05.2018 між Комунальним підприємством "Тернопільводоканал" (Виробник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль (Замовник - Споживач) укладено договір №65/2 про закупівлю послуг за державні кошти. Відповідно до п. 1.1 договору Виробник зобов`язався надати Споживачу у січні-грудні 2018 року послуги з централізованого водовідведення для Споживача, код ДК 021:2015-9040000-1 (послуги з централізованого водовідведення) (т. 1, а.с. 15-17).

За умовами п. 3.14 договору Споживач сплачує Виробнику також 20% від загальної кількості стічних вод, що потрапляє у каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення при роздільній і 100% при загальносплавній системі каналізації за тарифом послуг з водовідведення, затвердженим уповноваженим органом. У разі виявлення розбитих кришок люків колодязів, провалів ґрунту біля люків колодязів на території Споживача, останнім сплачується на користь Виробника 100% загальної кількості стічних вод, що потрапляють у каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення, за період з дати виписування останнього рахунку. Загальна кількість таких стічних вод визначається розрахунковим методом відповідно до території Споживача за нормами ДСТУ 3013-95 «Правил контролю за відведенням дощових і снігових вод з території міст і промислових підприємств», даними гідрометеослужби та інформацією споживача, наведеній у таблиці: назва об`єкта, адреса об`єкта, заг. площа території кв.м, площа покрівель будинків і споруд кв.м, площа асфальто-бетонного покриття кв.м, площа щебеневого покриття кв.м, площа гравійного покриття кв.м, площа грунтового покриття, газонів, кв.м. Адміністативні будинки розташовані на вулицях: Галицькій, 1, Січ. Стрільців, Тролейбусній, 5, Дубовецькій, 1. Виробником здійснюється нарахування грошових коштів згідно даного пункту за період дії цього договору, однак подальший перерахунок та оплата Споживачем вказаних сум буде здійснюватись з врахуванням остаточного судового рішення у справі №921/74/18.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту набрання чинності рішенням господарського суду Тернопільської області у справі № 921/74/18, але не пізніше як до 31.12.2018 року, а в частині розрахунків за цим договором до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

В матеріалах справи міститься копія рішення господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі № 921/74/18 за позовом: Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль про врегулювання переддоговірного спору щодо укладення договору № 65/1 про закупівлю послуг за державні кошти (т. 1, а.с. 214-220).

Даним рішенням частково задоволено позов Комунального підприємства "Тернопільводоканал" . Вирішено вважати укладеним договір №65/1 від 09.02.2018 року про закупівлю послуг за державні кошти в наступній редакції пункту 3.10: 3.10. У випадку проведення виконання грошового зобовязання Споживачем не в повному обсязі в першу чергу сума платежу зараховується Виробником на погашення процентів та неустойки (зокрема, пені), після чого кошти зараховуються на погашення суми основного зобовязання вартості наданих послуг з водопостачання. У випадку наявності у Споживача заборгованості за отримані послуги з водопостачання, при сплаті таких послуг, спочатку сплата зараховується на погашення заборгованості попередніх періодів. Вважати укладеним договір №65/2 про закупівлю послуг за державні кошти без пункту 3.14 і з пунктом 3.11 в наступній редакції: 3.11. У випадку проведення виконання грошового зобовязання Споживачем не в повному обсязі в першу чергу сума платежу зараховується Виробником на погашення процентів та неустойки (зокрема, пені), після чого кошти зараховуються на погашення суми основного зобовязання вартості наданих послуг з водопостачання. У випадку наявності у Споживача заборгованості за отримані послуги з водопостачання, при сплаті таких послуг, спочатку сплата зараховується на погашення заборгованості попередніх періодів. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Тернопіль 881,00 грн. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 рішення господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/74/18 змінено. Доповнено резолютивну частину рішення господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/74/18 пунктом 3.1. : «у частині позовних вимог Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль, про укладення п. 3.10 договору № 65/1 від 09.02.2018 про закупівлю послуг за державні кошти в наступній редакції: «зарахування згідно даного пункту договору проводиться виробником одноособово, незалежно від призначень платежів, які було зазначено споживачем у своїх платіжних документах»; у частині позовних вимог Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль, щодо укладення п.3.11 договору № 65/2 від 09.02.2018 про закупівлю послуг за державні кошти в наступній редакції: «зарахування згідно даного пункту договору проводиться виробником одноособово, незалежно від призначень платежів, які було зазначено споживачем у своїх платіжних документах»; та у частині позовних вимог Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль, щодо укладення п. 3.14 договору №65/2 від 09.02.2018 про закупівлю послуг за державні кошти в наступній редакції: «споживач сплачує виробнику також 20% від загальної кількості стічних вод, що потрапляє у каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення при роздільній і 100% при загальносплавній системі каналізації за тарифами послуг з водовідведення, затвердженими уповноваженим органом. У разі виявлення розбитих кришок люків колодязів, провалів ґрунту біля люків колодязів на території споживача, останнім сплачується на користь виробника 100% загальної кількості стічних вод, що потрапляють в каналізаційні колодязі та зливоприймачі у періоди дощів та сніготанення за період з дати виписування останнього рахунку. Загальна кількість таких стічних вод визначається розрахунковим методом відповідно до території Споживача за нормативами ДСТУ3013-95 «Правил контролю за відведенням дощових і снігових вод з територій міст і промислових підприємств», даними гідрометеослужби та інформацією Споживача, які наведені у відповідній таблиці»» - відмовити. Викладено пункт 4 резолютивної частини Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/74/18 у наступній редакції: «Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м Тернопіль, м. Тернопіль, вул. Галицька, буд. 1 (код 08464162) на користь Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль, 881,00 грн. судового збору за подання позову. У стягненні з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, м. Тернопіль, 881,00 грн. судового збору за подання позову на користь Комунального підприємства «Тернопільводоканал», м. Тернопіль, - відмовлено». В іншій частині рішення господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі №921/74/18 залишено без змін (т. 2, а.с. 2-13).

Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 та рішення господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 у справі № 921/74/18 залишено без змін (т. 2, а.с. 14-25).

У вазаній справі судами встановлено, що визначений позивачем у п. 3.14 договору облік стічних вод не відповідає вимогам ст. ст. 6, 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", п.п. 3.1, 3.14, 5.1, 5.29 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008.

В подальшому, сторонами укладались договори про закупівлю послуг за державні кошти № № 65/2 від 26.02.2019, від 26.02.2020 на 2019 та 2020 роки відповідно. У їх текстах відсутні положення про визначення об`єму стічних вод у період дощів та сніготанення з січня 2019 по грудень 2020 року (включно). КП "Тернопільводоканал" також не було встановлено і засобів обліку названих вод (т.1, а.с. 18-20, 21-24).

У позовній заяві КП «Тернопільводоканал» зазначає, що у КЕВ м. Тернопіль виник обов`язок щодо оплати вартості наданих позивачем послуг з водовідведення з січня по листопад 2018 року, обчисленої з врахуванням умов п. 3.14 договору №65/2 від 29.05.2018, а також з грудня 2018 року по грудень 2020 року, обчисленої у такий самий спосіб, попри відсутність між сторонами договірних відносин, врегульованих умовами зазначеного пункту договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач до позовної заяви зокрема, долучив копії відомості про кількість опадів за період з січня 2018 року по грудень 2020 року, схеми проходження водопровідних та каналізаційних мереж по вул. Галицька, вул.Січ. Стрільців, вул. Тролейбусна, вул. Дубовецька, актів обстеження об`єкта абонента від 26.04.2018 року та від 20.04.2018 року (т. 1, а.с. 162-205).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

В ході розгляду справи суд встановив, що згідно з п.2.1 статуту КП «Тернопільводоканал», затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 30.06.2009 року № 5/26/19, Підприємство створене з метою забезпечення фізичних та юридичних осіб, розташованих на території м.Тернополя та навколишніх сіл, послугами централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, а також з метою забезпечення належного функціонування та технічного стану об`єктів водопроводу та каналізації та водопровідно-каналізаційних мереж, які перебувають на балансі Підприємства.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 269512,72 грн. за послуги по відведенню стічних вод, що утворились в період випадання дощових (снігових) опадів.

В ході розгляду справи суд встановив, що в період, за який позивачем здійснено нарахування заявлених до стягнення сум вартості з відведення дощових і талих вод, між сторонами діяли договори від 29.05.2018 року, від 26.02.2019 року та від 26.02.2020 року.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» законодавство у сфері питної води та питного водопостачання складається з Водного кодексу України, Кодексу України про надра, законів України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Суб`єктами відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є: органи державної влади, до сфери управління яких належать об`єкти питного водопостачання та водовідведення; органи місцевого самоврядування, до сфери управління яких належать об`єкти питного водопостачання та водовідведення; підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення; споживачі питної води та/або послуг з водовідведення (стаття 4 названого Закону).

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (надалі Правила № 190).

Пунктом 1.4 Правил №190 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України ( z0403-02 ), затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37 ( z0402-02 ), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року №166-р наказ Держбуду від 19.02.2002 N 37 та затверджені ним Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України втратили чинність.

Згідно з пунктом 3.14 Правил №190 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках, кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Пунктом 14 Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України № 316 від 01.12.2017 року, передбачено, що за додаткову кількість стічних вод, що надходить до систем централізованого водовідведення виробника у період дощів та сніготанення через люки каналізаційних колодязів та приймачі дощової каналізації на території споживача, останній сплачує згідно з вимогами Правил користування та місцевих Правил приймання.

Відповідно до п.1.23 Правил приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу м.Тернопіль, затверджених рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №650 від 14.07.2004 року, додаткова кількість стічних вод, що потрапляє у каналізаційні мережі через зливо приймачі та каналізаційні колодязі у період дощів та сніготанення, при роздільній системі каналізації, абоненти оплачують у розмірі 20 % від розрахункових об`ємів стічних вод відповідно до території, що займає абонент, за нормами БніП 2.04.03.-85. Каналізація. Зовнішні мережі та споруди та даними гідрометеослужби.

Згідно з п.60, 61 Місцевих правил приймання стічних вод, затверджених рішенням виконкому Тернопільської міської ради № 211 від 27.02.2019 року, які набули чинності 04.03.2019 року, за додаткову кількість атмосферних стічних вод сплачують усі споживачі, об`єкти яких знаходяться на території каналізування виробника. Споживачі, об`єкти яких знаходяться на території роздільної системи каналізування, сплачують 20 % розрахункового обсягу атмосферних опадів. Середньорічний об`єм атмосферних стічних вод (О), визначають за формулою О = 10 * h * к * F, де h - кількість опадів за розрахунковий місяць, мм; к - загальний коефіцієнт стоку дощових вод; F - загальна площа стоку дощових вод, га.

Пунктами 2.1 -2.3 Правил №190 визначено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" (2918-14) та "Про житлово-комунальні послуги" (1875-15). Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (1875-15). На період, необхідний споживачу для виконання погоджених з виробником заходів щодо раціонального використання питної води та зменшення обсягів скидання стічних вод і забруднювальних речовин, виробником можуть бути встановлені споживачеві тимчасові умови приймання стічних вод, зазначені в договорі.

Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку (п.3.1 Правил № 190).

Пунктом 3.14 Правил № 190 визначено, що у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Відповідно до п.5.1 Правил №190 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Виключний перелік методів здійснення обліку стічних вод у разі відсутності засобів обліку цих вод визначений пунктом 5.29 Правил № 190: 1) за допомогою засобів обліку на водозаборах; 2) за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах; 3) за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору; 4) на підставі витрат води на технологічні потреби; 5) на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Наслідком виникнення між КП «Тернопільводоканал» та КЕВ м. Тернопіль розбіжностей при укладенні договору №65/2 на 2018 рік про закупівлю послуг за державні кошти, зокрема щодо редакції п. 3.14 (яким повинен був бути встановлений узгоджений розрахунковий об`єм стічних вод), мало місце звернення КП «Тернопільводоканал» з позовом до КЕВ м. Тернопіль у справі №921/74/18.

Вищеописаними рішеннями судів у справі №921/74/18 визнано укладеним договір №65/2 між позивачем та відповідачем без змісту п. 3.14 та зазначеного у ньому розрахункового об`єму стічних вод, через його невідповідність вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання. Таким чином, в період з січня по грудень 2018 року між сторонами існували договірні правовідносини згідно договору №65/2 без пункту 3.14.

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №921/74/18 набрала законної сили 03.12.2021.

Переглядаючи в касаційному порядку постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 року та рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.07.2018 року у справі № 921/74/18, Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 року в зазначеній справі, з посиланням на правову позицію, наведену, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №905/675/17, погодився з висновками судів попередніх інстанції про те, що визначення в проекті договору №65/2 об`єму стічних вод у спосіб, запропонований позивачем, не відповідає вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 статі 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи встановлені рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №921/74/18 обставини, а також правові висновки Верховного Суду у постановах від 07.02.2019 у справі №921/74/18, від 12.04.2018 у справі №905/675/17 щодо невідповідності вимогам законодавства про питну воду і питне водопостачання застосовуваного КП «Тернопільводоканал» способу визначення об`єму стічних вод, колегія суддів вважає, що позивач безпідставно заявив до стягнення з відповідача на його користь грошових коштів за послуги з відведення дощових і талих вод за період з січня по листопад 2018 року і за період з грудня 2018 року по грудень 2020 року.

Докази, на які посилається скаржник в підтвердження своїх доводів про отримання відповідачем послуг за відведення дощових та талих вод (відомості про кількість опадів, схеми проходження водопровідних та каналізаційних мереж по вул. Галицька, вул. Січ. Стрільців, вул.Тролейбусна, вул.Дубовецька, акти обстеження об`єкта абонента) не є належними в розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В оскарженому рішенні суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідно до умов договору №65/2 між сторонами не виникло договірних правовідносин, які б регулювались умовами п. 3.14, а відтак і взаємних прав та обов`язків на підставі п. 3.14, посилання на який, як на договірну підставу нарахування вартості послуг з водовідведення за період з січня по листопад 2018 року зроблено позивачем у позові. Тому безпідставним є посилання позивача і на ту умову п. 3.14, яка стосується оплати послуг з врахуванням остаточного судового рішення у справі №921/74/18.

Таким чином, аналіз вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи дають підстави для висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Тернопільводоканал».

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не застосував норми законодавства, які регулюють відносини, що були предметом судового розгляду, є безпідставними та необґрунтованими, які не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 року у справі №921/264/21.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законні та обґрунтовані рішення та додаткове рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому їх необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" за №3250/21 від 29.10.2021 року (вх. № 01-05/3641/21 від 01.11.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 30.09.2021 року у справі №921/264/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех