ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/3366/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортир Груп» (03150, місто Київ, вулиця Малевича Казимира, будинок 86Д, код 42198181)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Транс Плюс» (09601, Київська обл., Рокитнянський р-н, селище міського типу Рокитне, вулиця Патріотична, будинок 48, код 42934494)

про стягнення 102999,75 гривень

16.11.2021 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортир Груп» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Транс Плюс» заборгованості за договором про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні від 06.06.2021 № 0206/2021 в загальному розмірі 102999,75 гривень, з яких: 102326,92 основний борг, 100,92 гривень 3% річних, 571,91 гривень пеня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на підставі укладеного договору та на підставі заявок, укладених сторонами в межах цього договору, здійснив перевезення вантажу, що підтверджується відповідними міжнародними товарно-транспортними накладними, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за надані позивачем послуги не розрахувався, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені та 3% річних.

Ухвалою суду від 19.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується відомостями з офіційного сайту АТ «Укрпошта», з яких вбачається поштове відправлення за № 977, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали про відкриття провадження від 19.11.2021, вручено відповідачу 25.11.2021, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2021 товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортир Груп» (надалі позивач, експедитор» та товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія Транс Плюс» (надалі відповідач, клієнт) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №0206/2021 (надалі договір), за умовами якого:

- на підставі даного договору експедитор згідно заявок організовує перевезення вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом і проводить розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу (пункт 2.1.);

- умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, які необхідні для здійснення перевезень, узгоджуються сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним договором пріоритетними є умови, зазначені в заявці. Допускається одержання заявки факсимільним зв`язком, або по електронній пошті. Заявка вважається підтвердженою, якщо вона підписана сторонами і скріплена їх печатками (пункт 2.2.);

- вид і найменування вантажів, обсяги, маршрути, терміни і вартість доставки вантажів, а також розмір винагороди експедитора узгоджуються сторонами в заявках, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.4.);

- ціни за цим договором встановлюються в українських гривнях, якщо інше не обумовлено в заявці (пункт 2.1.);

- оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків (пункт 4.4.);

- строк оплати клієнтом 5 (п`ять) календарних днів з моменту вивантаження в гривні по курсу НБУ на дату оплати (якщо інше не визначено в заявці) за умови надання до цього моменту копій документів: Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок. Оригінали зазначених документів досилаються поштою. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок експедитора (пункт 4.5.).

На виконання умов договору, позивач прийняв від відповідача:

- заявку № 3 від 03.08.2021 про перевезення вантажу з Франції до України, вартістю організації перевезення 1880 євро та окремо платою за замитнення у розмірі, визначеній в квитанції;

- заявку № 4 від 31.08.2021 про перевезення товару зі Швеції до України, вартістю організації перевезення 1300 євро та додатково 30 євро за замитнення в Польщі.

Як вказує позивач, на виконання зазначених заявок позивачем було надано експедиторські послуги щодо перевезення вантажу у визначений заявками № 3 та № 4 строк без пошкоджень та псувань в кількості відповідно до товаросупровідних документів, що підтверджується підписами повноважних осіб та відбитками печаток підприємств на CMR №366706, дата приймання вантажу 17.08.2021, та CMR №370561, дата приймання вантажу 14.09.2021.

Вантаж відповідача було перевезено із залученням третіх осіб, послуги яких було оплачено позивачем.

Як стверджує позивач, ним на адресу відповідача було направлено акт наданих послуг від 17.08.2021, рахунок на оплату від 17.08.2021 на суму 60319,80 гривень, акт наданих послуг від 14.09.2021 та рахунок на оплату наданих послуг від 14.09.2021 на суму 42007,12 гривень, проте відповідач акти не підписав та надані послуги не оплатив.

Претензія, направлена позивачем на адресу відповідача 23.10.2021, до якої було долучено оригінали актів наданих послуг та рахунків, була отримана відповідачем, проте і після її отримання свої грошові зобов`язання відповідач перед позивачем не виконав.

У зв`язку із цим позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 102326,92 гривень, 100,92 гривень 3% річних, 571,91 гривень пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

За змістом ст. ст. 929, 930 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Статтею 931 Цивільного кодексу України визначено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування, зазначені в статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Так, за змістом частин 11, 12, 13 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивачем на виконання умов договору № 0206/2021 та погоджених сторонами заявок № 3 від 03.08.2021 та № 4 від 31.08.2021 надано транспортно-експедиційні послуги щодо організації позивачем міжнародних перевезень, що підтверджується складеними міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 366706 та CMR № 370561, з відмітками митного контролю, підписами та печатками як вантажовідправників, так і вантажоодержувачів за узгодженими сторонами заявками №№ 3, 4.

Отже факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо організації перевезення вантажу перед відповідачем підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 366706 та CMR № 370561, згідно яких обумовлений заявками вантаж отримано вантажоодержувачами у пункті його призначення.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, тверджень позивача не спростував.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами у сукупності підтверджується факт надання позивачем послуг щодо організації перевезення вантажів автомобільним транспортом, в обумовлені сторонами пункти призначення, згідно підписаних сторонами заявок №№ 3, 4.

Частинами 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням змісту п. 4.5. договору, заявок № 3,4 та дати отримання відповідачем претензії позивача (26.10.2021), до якої було долучено оригінали документів, визначених умовами договору, суд погоджується із твердженнями позивача, що відповідач мав здійснити оплату наданих послуг до 31.10.2021.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте доказів сплати коштів за отримані відповідачем послуги у повному обсязі сторонами до матеріалів справи в перебігу розгляду справи не надано, доказів пред`явлення відповідачем претензій позивачу та зауважень щодо наданих позивачем послуг за договором також не надано, а доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості в перебігу розгляду справи останнім не спростовано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 102326,92 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми 3% річних та пені суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п. 5.4. договору у випадку прострочення платежу експедитор має право виставити клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, а клієнт у цьому випадку зобов`язаний сплатити пеню у повному обсязі.

Вказані положення узгоджуються з приписами ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», за змістом яких платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку пені у розмірі 571,91 гривень, нарахованої за період з 01.11.2021 по 12.11.2021 та 3% річних у розмірі 100,92 гривень, нарахованих за період з 01.11.2021 по 12.11.2021, суд дійшов висновку про правомірне здійснення нарахування позивачем зазначених сум, та, відповідно, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2270 гривень покладаються на відповідача у повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в розмірі 16000 гривень, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 гривень

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (пункт 21) та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.40).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано до суду договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 08.11.2021, укладеного позивачем з Адвокатським бюро «Порхуна Сергія» № 167/21, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги у спорі з відповідачем. Відповідно до п. 2 Додатку № 1 до договору ціна договору орієнтовно складає 36000 гривень, без ПДВ, за 18 годин роботи адвоката, з розрахунку гонорару (винагороди) адвоката у розмірі 2000 гривень за 1 годину роботи. За змістом зазначеного додатку до договору вартість послуг з надання позивачу правничої допомоги в суді першої інстанції становить 16000 гривень, які сплачені позивачем платіжним дорученням № 1663 від 12.11.2021.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи в суді першої інстанції становить 16000 гривень.

А тому понесені позивачем витрати у зазначеному розмірі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортир Груп» задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія Транс Плюс» (09601, Київська обл., Рокитнянський р-н, селище міського типу Рокитне, вулиця Патріотична, будинок 48, код 42934494) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортир Груп» (03150, місто Київ, вулиця Малевича Казимира, будинок 86Д, код 42198181) 102326,92 гривень основного боргу, 100,92 гривень 3% річних, 571,91 гривень пені, 2270 гривень судовий збір та 16000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2022.

Суддя Р.М. Колесник