ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Справа № 924/404/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

суддя Петухов М.Г.,

суддя Олексюк Г.Є.

без повідомлення учасників справи

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.21р. та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 року у справі №924/404/21 (суддя Заярнюк І.В., м. Хмельницький, повний текст складено 01.11.2021 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Агро Менеджмент" м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" місто Хмельницький,

про стягнення 5 385 гривень 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Агро Менеджмент» звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" про стягнення 5 385 гривень 60 коп.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯТРАНС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» 5 385 гривень 60 коп. боргу та 2270 грн. судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Смарт Агро Менеджмент».

Скаржник зазначає, що відповідно до документів, які знаходяться в матеріалах справи, ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» не виконало умови заявки на перевезення, а саме не дозавантажили 2 палети в м. Прага, про що на електронну адресу Позивача було відправлено претензію про невиконання послуг з перевезення в повному обсязі.

У відповіді на претензію ТОВ «Смарт Агро Менеджмент», адресованій ТОВ «Поділля Транс» та United Breweries s.r.o. зазначає, що водій не міг провести дозавантаження, так як маса вантажу складала 22 742,34 кг. Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної від 03/02/2021, оформленої відповідно до норм чинного законодавства «вес брутто в кг 22 289 кг» розбіжність складає 453,34 кг.

В свою чергу від замовника на перевезення United Breweries s.r.o. ТОВ «Поділля Транс» та ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» було отримано претензію про компенсацію збитків спричинених невчасною поставкою товару, про що в міжнародній автомобільній накладній була зроблена відмітка (ВМД №1179218).

Скаржник зазначає, що він не виконав свої зобов`язання перед замовником, та в свою чергу отримав від замовника перевезення відповідно до договору-заявки №01/02/2021/13-1-Нт на 160 Євро менше, а саме 56 895,58. В свою чергу ТОВ «Поділля Транс», відповідно до платіжного доручення №769 від 26.03.2021 року, вказану суму було перераховано на рахунок ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» (а.с.17).

Апелянт також звертає увагу, що міжнародна товарно-транспортна накладна CMR№1 179218 на яку посилається Позивач, як на підставу недозавантаження товару та підтвердження ваги перевезення (22 742,34 кг) оформлена з порушенням Інструкції про порядок заповнення вантажно-митної декларації.

Крім цього, враховуючи той факт, що в товарно-транспортній накладній від 03/02/2021 зазначена фактична маса ватажу, а в товарно-транспортній накладній CMR №1179218 не міститься підпису відповідача, а також замовника перевезень TOB «ВА Торговий дім», а зроблений запис - 160 Євро, а також міститься вказівка на умови поставки СРТ Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс (основна поставка (перевезення) оплачена), даним документом, на думку скаржника, не підтверджується вимога позивача про заборгованість відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Транс» за вказане перевезення.

Апелянт вважає, що оскільки на виконання умов договору-заявки №01/02/2021/13-І-Нm, позивач не здійснив перевезення вантажу в повному обсязі, (що в свою чергу відображено в ВМД №1179218), тому в ТОВ «Поділля Транс» не має правових підстав на доплату недопоставленої партії товару у сумі 160 Євро, що еквівалентно 5 385,60 грн. (згідно розрахунку в додатках).

Поруч з цим, додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Менеджмент» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто 4 000,00 гри. витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 року у справі №924/404/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Менеджмент» в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вважає, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу. Витрати заявлені позивачем в сумі 5 000,00 грн., на думку апелянта, є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, крім того, у мережі Інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв про стягнення), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Тому що справа про стягнення 5 385,60 грн. не є складною.

Апелянт звертає увагу суду, що позивач не з`являвся на попередні судові засідання (клопотання про проведення попереднього судового засідання без участі позивача), затягував розгляд справи, подаючи клопотання про відкладення і тільки останнє судове засідання за клопотанням позивача було проведено в онлайн режимі.

Крім цього. скаржник вважає, що він через неправомірні дії позивача також недоотримав суму 5 385,60 грн. від замовника.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 5385,60 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обставини справи, встановлені рішенням суду, та доводи сторін у сукупності з наданими ними доказами, обсяг матеріалів справи, колегія суддів вважає, що дана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 року у справі №924/404/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 року у справі №924/404/21 та об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.21р. та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 року у справі №924/404/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду.

25 січня 2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» надійшов відзив в якому просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 року у справі №924/404/21 без змін. Поруч з тим, в тексті відзиву, позивачем було заявлено клопотання для поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву відмовлено.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.21р. слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.21р. - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» (Позивач) та ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС» (Відповідач) було укладено замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжміському сполучені у формі транспортного замовлення № 01/02/2021/13-1-Нт. ( Договір-заявка, далі - Замовлення).

Згідно умов Договору-заявки, виконавець зобов`язувався виконати для експедитора перевезення вантажу (ТНП на палетах - 31 палета), а експедитор - здійснити оплату за перевезення у розмірі 1850 євро по курсу НБУ (без ПДВ) на день вивантаження, оплата після отримання оригіналів, до 7б/днів.

Сторонами, відповідно до замовлення 01/02/2021/13-1-Hm погоджено наступні умови перевезення.

Пунктом 1 Замовлення, Дата і час завантаження: 02.02.2021 р. на 12-00.

Відповідно до п.2 Замовлення, перевезення здійснюється за маршрутом: .с.Софієвська Боршагівка, Київська обл., -(Чехія ) Прага 09- ГААГА (Нідерланди).

Назва вантажу, його об`єм і маса: в ТНП на палетах - 31 палета (п.3 Замовлення).

Пунктом завантаження є с. Софієвська Борщагівка вул. Соборна 114, контактна особа ОСОБА_2 НОМЕР_4; 2. м.Прага (Чехія) - 2 палети (п.4 Замовлення); пунктом замитнення - Дистанційно м.Київ (п.5 Замовлення); пунктом перетину кордону - П/п Краківець (п.6 Замовлення); Контактна особа при замитненні (тел) - при замитненні Чехія (п.7 Замовлення).

Відповідно до п.8 Замовлення, пунктом розвантаження є Etabl Trade Sklad Pelmi., Lukaveska 1732 Prague 9 Horni Pocernice CZ, а пунктом розмитнення згідно п.9 Замовлення PELMI, spol.s.r.o lkova 568/35, Praha 5-Kosire, 150 00,IC:63668513.EORS/DIC:CZ63668513.

Марка автомобіля MAH НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (п.10 Замовлення).

Прізвище водія і тел. - ОСОБА_1 НОМЕР_3 (п.11 Замовлення).

Згідно п.12 Замовлення, тип кузова та його об`єм - тент (ізотерм).

Варість перевезення без ПДВ, відповідно до п.13 Замовлення становить 1850 євро по курсу НБУ на день вивантаження , оплата після отримання оригіналів до 7 б/днів.

Додатковими умовами є CMR.

Відповідно до умов Договору-заявки, сторони у пункті 13 зафіксували вартість перевезення по замовленню у розмірі 1850 Євро по курсу НБУ на день вивантаження, що становить 62 281 грн. 18 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Агро Менеджмент" було здійснено перевезення на адреси розвантаження, вказані в договорі-заявці №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р., за товарно-транспортними накладними від 03.02.2021 р., №1179218 від 09.02.2021р.

Згідно Акту надання послуг № 48 від 11 лютого 2021 року, що був підписаний позивачем було надано послуги по перевезенню - на загальну суму 62 281,18 грн. Позивач належним чином виконав зобов`язання, щодо здійснення перевезень, підтвердженням чого є надані CMR.

Надані позивачем транспортно-експедиційні послуги (на загальну суму 62281,18 грн.), оплачені відповідачем частково наступним чином: 26.03.2021 - перераховано 56 895,58 грн. Відтак, неоплачені залишаються надані послуги на суму 5 385,60 грн.

Позивач стверджує, що відповідач не доплатив 5 385 грн. 60 коп., обґрунтовуючи тим, що відповідач отримав претензію від кінцевого замовника «United Breweries, s.r.o.» про зменшення вартості перевезення на 160 Євро, яку в подальшому було перенаправлено на електрону адресу позивача. Позивачем було надано відповідь на претензію, що зменшення вартості перевезення на 160 євро є неможливим та законодавчо необґрунтованим. Офіційну претензію безпосередньо від відповідача у межах діючої договір-заявки № 01/02/2021/13-1-Нm позивач не отримував.

За даними ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» відповідач не здійснив оплату за перевезення у строк, визначений договором-заявкою №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р., що стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 5385,60 грн. заборгованості за договором-заявкою на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору перевезення вантажу.

Правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні регулюються главою 32 Господарського кодексу України, главою 64 Цивільного кодексу України, а також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

В силу дії частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (ч.3 ст.307 ГК України).

В силу дії частини 4 статті 307 ГК України, залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Відповідно ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються із ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках ( п. 11.3 Правил).

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники (п. 11.4 Правил).

Частиною 1 статті 1 Конвенціїпро договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція) встановлено, що вона застосовується до будь- якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Відповідно до статтей 4 та 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Із зазначеною нормою кореспондується і частина 2 статті 307 ГК України.

Статтею 6 Конвенції визначено, що вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d)місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції. У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d)декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Така вантажна накладна є єдиним документом зі спеціальним номером і заповнюється перевізником та уповноваженими особами відправника, отримувача товару, митної служби під час здійснення на одне перевезення. CMR накладна не може повторно використовувати в іншому перевезенні.

З товарно-транспортної накладної від 03.02.2021 р. (а.с.15) та товарно-транспортної накладної №1179218 від 09.02.2021р. (а.с.16) вбачається, що Відправник /Absender (Name, Anschrift. Land) /Sender ( name, address, country) - LLC VA Torgovyi DIM, Ukraine 01024 Kyiv,5 Velyka Vasylkivska str., Company code: 43151301; Отримувач /Empfanger (Name. Anschrift, Land)/Consignee ( name, address, country)/UNITED BREWERIES S.P.O., Husovo nam. 22, Rakovnik, 26901 Ceska Republika, VAT: 06828428. Місце розвантаження / Auslieferungsort des Gutes (Ort. Land)/Place of delivery of the goods (place, country) / Etabl Trade, Sklad Pelmi, Lukavecka 1732 Prague 9 Homi Pocemice CZ, кількість місць - 31 палета, товар - drink Coca-Cola 1,5 PET*6 , вага брутто - 22289 кг. При цьому, у товарно транспортній накладній №1179218 від 09.02.2021р. вага бруто зазначена - 22742 кг.

Вищевказані товаро-транспортні накладні оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства України та Конвенції (підписані уповноваженими особами вантажовідправника, перевізника, отримувача), тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору-заявки №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач належним чином виконав зобов`язання за договором-заявкою №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р. щодо здійснення перевезення вантажу.

Відповідно до умов Замовлення експедитор повинен здійснити оплату за перевезення після отримання оригіналів, до 7 б/днів.

Проте, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України відповідач за перевезення вантажу не розрахувався.

Згідно Акту надання послуг № 48 від 11 лютого 2021 року (а.с.14), який підписаний Виконавцем (Позивачем), було надано послуги по перевезенню - на загальну суму 62281,18грн. Вказаний акт разом із претензією №1203-21/01 від 12.03.2021р.(а.с.21), рахунком №48 від 11.02.2021р. (а.с.13) надіслано на адресу відповідача (опис вкладення та накладна від 12.03.2021р. - а.с.23).

Щодо доводів апелянта про те, що при здійсненні перевезення Виконавець не в повному обсязі надав послуги, а саме в м. Прага не здійснив завантаження 2 палет, чим порушив умови договору-заявки №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р., в результаті чого ТОВ «Поділля Транс» недоотримав від замовника перевезень на 160 Євро менше, а саме 56 895,58, оскільки оплата була здійснена за фактично перевезену масу товару, то суд апеляційної інстанції вважає, що вказана обставина не може бути доказом невиконання ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» своїх зобов`язань за договором-заявкою, враховуючи наступне.

Відповідно до Розділу 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі, за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.

При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що застереження щодо умови допогрузки не були визначені у договорі-заявці

Доказів щодо наявності актів про недопоставку позивачем товару за договором-заявкою №01/02/2021/13-1 Hm від 01.02.2021 р. сторонами суду не надано. За умовами п.13 Замовлення визначено, що строк оплати послуг - 7 банківських днів після отримання оригіналів документів, а отже, після закінчення 7 банківських днів після одержання оригіналів документів, у відповідача виник обов`язок оплатити надані перевізником послуги.

Згідно з частинами першою та третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 04.03.2021 у справі №908/1879/17.

Наведений стандарт доказування також застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 р. у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, як убачається зі змісту рішення суду першої інстанції, твердження позивача стосовно доведеності наявності його порушених прав та/або охоронюваних законом інтересів, а також доводи відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, були оцінені судом з урахуванням дослідження тих доказів, які були надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень. Розглядаючи справу, суд першої інстанції з`ясував істотні обставини із застосуванням, передбачених статтею 86 ГПК України критеріїв дослідження доказів щодо оцінки кожного такого доказу окремо і їх сукупності в цілому та забезпечили дотримання стандартів доказування, визначених статтями 73, 74, 77 та 79 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано клопотання про приєднання оригіналів письмових доказів, зокрема: CMR №б/н від 03.02.2021, CMR №1179218 від 09.02.2021, разом з доказами надсилання відповідачу (а.с.90-93). Копії вищезазначених документів завірені секретарем судового засідання і були приєднані до матеріалів справи. Вказані копії документів є ідентичні копіям документів доданих до позовної заяви (а.с.15-16).

Врахувавши викладене, а також те, що дані товарно-транспортної накладної №1179218 від 09.02.2021р. наданої відповідачем (у копії без відмітки п.24 „Вантаж одержано", „місце, дата, підпис, штамп") суперечать інформації, товарно-транспортної накладної №1179218 від 09.02.2021р. наданої позивачем (у оригіналі із відміткою п.24 „Вантаж одержано", „місце, дата, підпис, штамп"), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про вірогідність наданого доказу позивачем в силу приписів ст.79 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 про стягнення 5385,60 грн. у справі №924/404/21 відповідає чинному законодавству, що регулює правовідносини пов`язані з наданням послуг по перевезенню та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Таким чином, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 у справі №924/404/21 без змін.

Щодо апеляційної скарги ТОВ «Поділлятранс» на додаткове рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» та адвокатом Нечіпайло Р.С. був укладений договір про надання правової допомоги № 12/03 (а.с. 25-28). Відповідно до п. 3.2. даного Договору, вартість послуг (гонорар) формується на підставі тарифів, що визначені Сторонами в Додатку № 1 до даного Договору або Сторони мають право встановити іншу вартість (ціну) з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг (Додаток №1 до Договору №12/03 - а.с.29-30).

20 квітня 2021 року між сторонами зазначеного правочину укладено додаткову угоду №1, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» доручає Адвокату Нечіпайло Р.С. здійснити представництво інтересів та інші види правової допомоги у судовій справі № 924/404/21, щодо стягнення з боржника, яким є ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС» грошових коштів (суми основної заборгованості 5 385, 60 грн.).

Крім цього, п.2 Додаткової угоди № 1 від 20.04.2021 було змінено, виклавши наступним чином, відповідно до пункту 3.2. Договору, Сторони вирішили відступити від тарифів, що визначені сторонами в додатку №1 та встановили іншу вартість (ціну) послуги з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг.

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №1 від 20.04.2021, Клієнт є ознайомленим із вартістю наданих послуг, відповідно до рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням №17 на засіданні Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 р.

21 жовтня 2021 року між Адвокатом Нечіпайло Р.С. та ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» підписано акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) по Договору про надання правової допомоги №12/03 від 12.03.2020 року на суму 5000 грн., де містить деталізація наданих послуг Клієнту. У акті сторони підтвердили, що послуги надано якісно та в повному обсязі, зауважень та претензій по наданим послугам (виконаним роботам) Клієнт до Адвоката не має. Враховуючи вище викладене, загальна сума понесених витрат на правову допомогу становить: 5000 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №924/404/21 - 22.10.2021 року, яка була зареєстрована канцелярією суду 23.10.2021 року.

Представник відповідача заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача. У клопотанні про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката також наголошено, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та неспівмірна із складністю справи та обсягом виконаних робіт. Обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності таких витрат. Також відповідач наголосив, що зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. також зазначено, що позивач не з`являвся на попередні судові засідання (клопотання про проведення попереднього судового засідання без участі позивача), не з`являвся на судові засідання, затягував розгляд справи подаючи клопотання про відкладення і тільки останнє судове засідання, за клопотанням позивача, було проведено в онлайн режимі.

Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Менеджмент» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто 4 000,00 гри. витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині заяви - відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції було мотивоване тим, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Взявши до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання професійної правничої допомоги у цій справі у суді першої інстанції, врахувавши, що 20.10.2021р. у даній справи ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено, а також враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС" звернулося 23 грудня 2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 р.

Дослідивши матеріали справи в частині прийняття додаткового рішення, суд апеляційної інстанції не погоджується з винесеним рішенням суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС» на додаткове рішення від 25.10.2021р. задоволити частково, а додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №1 від 20.04.2021 (а.с.109 з ін.сторони), погодженої між Адвокатом Нечіпайло Р.С. та ТОВ «Смарт Агро Менеджмент», Клієнт є ознайомленим із вартістю наданих послуг, відповідно до рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням №17 на засіданні Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 р.

Виходячи з даних Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 року (далі за текстом - Рекомендацій), розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Станом на 21.10.2021 року (дата складання Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт)) прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2379,00 грн. (50% - 1189,50 грн. )

Згідно з доданого до заяви акту прийому наданих послуг (виконаних робіт) з детальним описом робіт від 21.10.2021 адвокатом Нечіпайло Р.С. було надано ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» професійну правову допомогу на загальну суму 5000,00 грн. в наступному обсязі: 1) складання позовної заяви від 12.04.2021 р.. кількісні показники - 1, вартість 2500,00 грн.; 2)складання відповіді на відзив від 25.08.2021 р. кількісні показники - 1, вартість 1000,00грн.; 3)складання клопотань під час розгляду справи: про проведення засідання у режимі відеоконференції, про приєднання оригіналів документів, про розгляд справи без участі Позивача - кількісні показники - 3, вартість 1000,00 грн. за 3(три) документа; 4) участь адвоката у судовому засіданні у режимі відеоконференції - кількісні показники - 1, вартість 500,00 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі Пакдемірлі проти Туреччини ( Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, враховуючи Договір про надання правової допомоги №12/03 від 12.03.2020, Додаткову угоду №1 від 20.04.2021 та Акт приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт) по Договору про надання правової допомоги №12/3 від 12.0.2020 року (а.с.110), суд апеляційної інстанції вважає, що за послугу складання позовної заяви від 12.04.2021 р. слід стягнути 1189,50 грн. (2379 * 50% = 1189,50 грн.).

За послугу складання відповіді на відзив від 25.08.2021 р. суд відмовляє, оскільки колегія суддів вважає, що правова позиція позивача викладена у відповіді на відзив вже була сформована при складанні позовної заяви, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20.

За послугу складання клопотань під час розгляду справи (про проведення засідання у режимі відеоконференції, про приєднання оригіналів документів, про розгляд справи без участі позивача) колегія суддів, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу (а.с.114-115) та те, що при складанні вказаних документів адвокат не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів, вважає що підлягає до стягнення 500 грн. за 3 (три) документа.

За послугу участь адвоката у судовому засіданні у режимі відеоконференції - 500 грн., колегія суддів вважає, що дана вимога відповідає принципам розумності і співмірності та пропорційна до виконаного обсягу роботи та вважає цю вимогу такою, що підлягає до задоволення.

Отже, дослідивши апеляційну скаргу ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС» на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/404/21 та додані до неї документи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених адвокатом Нечіпайло Р.С. витрат по наданню правової допомоги ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» у сумі 5000,00 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

Враховуючи наведене та з урахуванням доводів зазначених у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу поданого відповідачем, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, суд апеляційної інстанції керуючись статтями 126, 129 ГПК України дійшов висновку, що витрати ТОВ «Смарт Агро Менеджмент» на професійну правничу допомогу надану адвокатом Нечіпайло Р.С. , які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції підлягають задоволенню у сумі 2189,50 грн.(складання позовної заяви від 12.04.2021 р. - 1189,50 грн. + складання клопотань під час розгляду справи (про проведення засідання у режимі відеоконференції, про приєднання оригіналів документів, про розгляд справи без участі Позивача) - 500 грн. + участь адвоката у судовому засіданні у режимі відеоконференції - 500 грн.); в стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ «ПОДІЛЛЯТРАНС» в розмірі 2810,50 грн. ( складання позовної заяви від 12.04.2021 р. - 1310,50 грн. + складання відповіді на відзив від 25.08.2021 р. - 1000,00 грн. + складання клопотань під час розгляду справи (про проведення засідання у режимі відеоконференції, про приєднання оригіналів документів, про розгляд справи без участі Позивача) - 500 грн.) суд апеляційної інстанції відмовляє з підстав невідповідності критерію обґрунтованості.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС» на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 слід задоволити частково. Додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21 скасувати та ухвалити нове рішення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС» рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 у справі №924/404/21, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2021 у справі №924/404/21 без змін.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯТРАНС» на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21 задовольнити частково.

3. Додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.10.2021 у справі №924/404/21 скасувати та ухвалити нове додаткове рішення:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №924/404/21 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯТРАНС» (місто Хмельницький, вул. Тернопільська, будинок 28, квартира 24; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Агро Менеджмент» (01024, м. Київ, вул.Антоновича, буд. 19-21, прим. 35; ) 2189 грн. 50 коп. (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять гривень 50 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

В стягненні витрат на професійну правничу допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯТРАНС» в розмірі 2810,50 грн. відмовити.».

4. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

5. Справу №924/404/21 повернути Господарському суду Хмельницької області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" лютого 2022 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.