РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/18266/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАМГІР»

про стягнення 129 993,55 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент» (далі - позивач, ТОВ КФ «Укртрансагент») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАМГІР» (далі - відповідач, ТОВ «АЛАМГІР») про стягнення 129 993,55 грн на підставі Договору доручення № 383ЕР на організацію транзитних переміщень від 13.07.2020, з яких: 101 888,54 грн заборгованості (основного боргу), 14 860,85 грн пені, 10 088,63 грн інфляційних втрат, 3 155,53 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 позовну заяву ТОВ КФ «Укртрансагент» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

24.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшов супровідний лист на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 12.11.2021, до якого додано, зокрема, уточнену позовну заяву та докази її направлення відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/18266/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/18266/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 про відкриття провадження у справі № 910/18266/21.

03.12.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

24.12.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, уточнену позовну заяву та додані докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

13.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент» (повірений, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛАМГІР» (довіритель, відповідач) був укладений Договір доручення № 383ЕР на організацію транзитних переміщень (далі - Договір або Договір № 383ЕР від 13.07.2020), відповідно до п. 1.1 якого повірений зобов?язується від імені, за рахунок і за дорученням довірителя надати транспортно експедиторські послуги, вчинити наступні юридичні дії, визначені цим Договором, зокрема:

- забезпечити надання довірителю митно-брокерських послуг: підготовку та подачу до оформлення від імені довірителя органам доходів і зборів України митної декларації в паперовому або електронному вигляді. З метою виконання доручення, зазначеного в цьому пункті Договору повірений від імені та за рахунок довірителя укладає відповідний договір з уповноваженим митним брокером, який має необхідну ліцензію на провадження посередницької діяльності митного брокера (п. 1.1.1 Договору);

- сприяти довірителю в отриманні від Незалежного фінансового посередника (гаранта) фінансової гарантії з метою забезпечення сплати митних платежів для переміщення товарів по території України в режимі транзиту, відповідно до вимог чинного законодавства (п. 1.1.2 Договору);

- організувати забезпечення сплати митних платежів у Російській Федерації і на території Митного союзу при внутрішньому і міжнародному транзиті у вигляді штрих-кодів попередніх повідомлень митних органів Російської Федерації з інформацією про забезпечення сплати митних платежів договорами доручення (доповненнями до договору поручительства), укладеними з уповноваженим поручителем на території Митного союзу (п. 1.1.3 Договору);

- забезпечити оформлення попередніх повідомлень митних органів Російської Федерації і Республіки Білорусь для в?їзду на територію Митного Союзу (п. 1.1.4 Договору);

- забезпечити оптимальне транспортне обслуговування, а також організувати перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав (з подачею всіх необхідних документів та отриманням дозволів); в межах своїх повноважень, діяти від імені довірителя в усіх держаних установах, комерційних і некомерційних організаціях, пов?язаних із зовнішньоекономічною діяльністю довірителя (п. 1.1.5 Договору);

- забезпечити оформлення в інтересах довірителя декларацій Т1 для транзитного переміщення товарів по території Європейського Союзу (п. 1.1.6 Договору);

- організувати забезпечення сплати митних платежів відповідно до законодавства Республіки Білорусь, забезпечити складання транзитної декларації та подання товарів і транспортних засобів довірителя до митного декларування (п. 1.1.7. Договору),

З метою надання послуг за цим Договором повірений має право залучати третіх осіб, залишаючись відповідальним за виконання третіми особами умов цього Договору (п. 1.5 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору розмір плати повіреного за виконання доручень довірителя, визначених п.п. 1.1.1 - 1.1.7 цього Договору доручення, визначається чинним тарифом повіреного і вказується в рахунку відповідно до умов цього Договору.

Розмір плати повіреного, а також суми витрат повіреного у зв?язку з наданням митно-брокерських послуг, послуг з оформлення декларації Т1 (Європейський Союз), вартість фінансових гарантій (Україна), поручительств (Митний Союз), які підлягають компенсації зі сторони довірителя, узгоджені в невід?ємному Додатку № 1 до цього Договору (п. 4.2 Договору). Розмір плати повіреного може бути змінений повіреним в односторонньому порядку у зв?язку із затвердженням нових тарифів відповідним наказом повіреного. В такому випадку, розмір плати повіреного за цим Договором вважається зміненим після закінчення 5-ти днів з моменту отримання довірителем відповідного повідомлення повіреного. У разі незгоди з новими тарифами, довіритель має право відмовитись від цього Договору в односторонньому порядку, попередньо повідомивши повіреного про таку відмову в письмовій формі (п. 4.2.1 Договору). Сторони погодили, що суми витрат повіреного (витрати у зв?язку з наданням митно-брокерських послуг, послуг з оформлення декларацій Т1 (Європейський Союз), вартість фінансових гарантій (Україна), поручительств (Митний Союз) можуть бути змінені у зв?язку з затвердженням нових тарифів суб?єктами, які надають відповідні послуги. В такому випадку, суми витрат повіреного за цим Договором вважаються зміненими після закінчення 5-ти днів з моменту отримання довірителем відповідного повідомлення повіреного. У разі незгоди з новими тарифами, довіритель має право відмовитись від цього Договору в односторонньому порядку, попередньо повідомивши повіреного про таку відмову в письмовій формі (п. 4.3.1 Договору)

Відповідно до п. 4.3 Договору будь-які витрати повіреного у зв?язку з виконанням доручень довірителя (включаючи вартість митно-брокерських послуг, послуг з надання фінансової гарантії, вартість оформлення поручительства (страхування), послуг з оформлення декларацій Т1 (Європейський Союз) підлягають компенсації з боку довірителя в повному обсязі. З метою виконання наданих повіреному доручень, довіритель має право здійснити компенсацію майбутніх витрат повіреного на умовах передоплати в розмірі, узгодженому з повіреним (п. 4.3.1 Договору). Сума коштів, перерахованих повіреному з метою компенсації (в т.ч. здійсненої на умовах попередньої оплати) не є доходом повіреного і підлягає перерахуванню суб?єктам, які надають відповідні послуги, або підлягає поверненню довірителю в разі їх використання не в повному обсязі (п. 4.3.2 Договору).

Пунктом 4.4 Договору сторони погодили, що плата повіреного згідно з умовами цього Договору перераховується довірителем в порядку та на умовх, визначених цим Договором. Плата повіреного сплачується довірителем 2 (два) рази на місяць на підставі рахунку повіреного шляхом перерахування узгодженої суми на розрахунковий рахунок повіреного (п. 4.4.1 Договору). Повірений здійснює постійну фіксацію обсягу виконаних протягом місяця доручень і виставляє рахунки для здійснення оплат за цим Договором 2 (два) рази на місяць у такі терміни:

- до 15 числа поточного місяця, в якому відповідні доручення довірителя були виконані;

- за підсумками календарного місяця в порядку здійснення остаточного розрахунку за відповідний період строку дії цього Договору (п. 4.4.2 Договору).

Умовами п. 4.4.3 Договору передбачено, що довіритель зобов?язаний оплатити наданий повіреним рахунок протягом 10 (десяти) днів з моменту його отримання. Отриманням довірителем рахунку вважається також отримання оригіналу рахунку в формі електронного документа, його копії (сканованої копії) за допомогою інформаційно-телекомунікаційних засобів (факс, електронна пошта тощо).

З метою проведення остаточного розрахунку за відповідний період строку дії цього Договору, повірений за підсумками календарного місяця направляє довірителю рахунок за виконання доручень, а також складений та підписаний в формі електронного документа оригінал акту прийому-передачі наданих послуг (п. 4.5 Договору). Довіритель зобов?язується підписати та повернути повіреному акт прийому-передачі наданих послуг не пізніше 5 днів з моменту отримання акту прийому-передачі (п. 4.5.1 Договору). У разі неналежного виконання повіреним умов цього Договору, довіритель має право надати повіреному мотивовану відмову від підписання акту прийому-передачі наданих послуг (п. 4.5.2 Договору).

Пунктом 4.9.1 Договору сторони узгодили, що зазначені в Розділі 4 Договору (Порядок розрахунків і надання документів) рахунки та акти прийому-передачі наданих послуг за Договором складаються, підписуються та зберігаються сторонами у формі електронних документів.

Сторони досягли згоди, що передача (відправлення та приймання) електронних документів здійснюється за допомогою програми M.E.Doc, який передбачає можливість підписання та відправлення адресату електронних документів та/або за допомогою засобів електронної пошти (e-mail) за такими адресами:

- повірений: ;

- довіритель: (п. 4.9.8 Договору).

Умовами п. 5.5 Договору сторони передбачили, що, у разі невиконання або неналежного виконання довірителем зобов?язань по оплаті послуг повіреного, довіритель сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України довіритель, в разі порушення термінів виконання грошового зобов?язання, на вимогу повіреного зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми простроченої суми (п. 5. Договору).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які свідчили б про припинення Договору № 383ЕР від 13.07.2020, а, отже, станом на дату вирішення справи по суті вказаний Договір є чинним.

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням положень ст. 204 ЦК України, приймає до уваги Договір № 383ЕР від 13.07.2020 як належну підставу у розумінні норм ст. 11 ЦК України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За змістом статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Судом встановлено, що укладений сторонами Договір № 383ЕР від 13.07.2020 р. є договором змішаної форми, оскільки він містить в собі елементи договору доручення та договору надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 13.07.2020 по 30.09.2020 позивачем на виконання умов Договору № 383ЕР від 13.07.2020 було надано відповідачу митно-брокерські послуги на загальну суму 101 888,54 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг № 1825 від 31.07.2020 на суму 12 580,00 грн, № 1929 від 31.08.2020 на суму 62 265,33 грн, № 2252 від 30.09.2020 на суму 27 043,21 грн.

Вказані акти надання послуг не містять підпису уповноваженої особи відповідача.

Позивач зазначив, що вказані акти надання послуг були підготовлені та направлені відповідачу, однак відповідач в порушення умов Договору свої зобов?язання з підписання актів не виконав.

Умовами п. 4.5.1.Договору передбачено обов?язок Довіритель підписати та повернути повіреному акт прийому-передачі наданих послуг не пізніше 5 днів з моменту отримання акту прийому-передачі. У разі неналежного виконання повіреним умов цього Договору, довіритель має право надати повіреному мотивовану відмову від підписання акту прийому-передачі наданих послуг (п. 4.5.2 Договору).

Судом враховано, що відповідачем не було надано позивачу мотивовану відмову від підписання актів надання послуг № 1825 від 31.07.2020, № 1929 від 31.08.2020, № 2252 від 30.09.2020, рівно як і не було подано належних доказів на спростування доводів позивача в цій частині.

З огляду на встановлене, суд визнає наявні в матеріалах справи акти надання послуг належними та допустимими доказами, що підтверджують факт надання позивачем відповідачу у період з 13.07.2020 по 30.09.2020 митно-брокерських послуг на загальну суму 101 888,54 грн.

Матеріали справи також містять рахунки на оплату № 1111 від 31.07.2020 на суму 12 580,00 грн, № 1439 від 31.08.2020 на суму 62 265,33 грн, № 1614 від 30.09.2020 на суму 27 043,21 грн.

За твердженнями позивача митно-брокерські послуги, наданні ним відповідачу у період з 13.07.2020 по 30.09.2020 на виконання Договору № 383ЕР від 13.07.2020, не були оплачені відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 08.02.2021 було направлено відповідачу претензію № 01-09/06 від 05.02.2021 про погашення заборгованості з виплати плати повіреного та компенсації витрат, пов?язаних з виконанням доручень, відповідно до якої позивач просив виконати грошове зобов?язання за Договором № 383ЕР від 13.07.2020 в розмірі 101 888,54 грн.

Вказана претензія було отримана відповідачем 16.02.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення № 574.

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав і заборгованість не сплатив.

Таким чином, станом на час розгляду справи по суті, заборгованість відповідача за надані позивачем у період з 13.07.2020 по 30.09.2020 митно-брокерські послуги становить 101 888,54 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 4.4.3 Договору сторони погодили, що довіритель зобов?язаний оплатити наданий повіреним рахунок протягом 10 (десяти) днів з моменту його отримання.

Рахунки на оплату № 1111 від 31.07.2020, № 1439 від 31.08.2020, № 1614 від 30.09.2020 були направлені відповідачу 12.10.2020. Відповідач, в свою чергу, заперечень стосовно цієї обставини не надав, жодних належних доказів, які б свідчили про неотримання відповідачем вказаних рахунків на оплату, матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, враховуючи положення чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 383ЕР від 13.07.2020, суд дійшов висновку про те, що строк оплати відповідачем митно-брокерських послуг, які були надані позивачем у період з 13.07.2020 по 30.09.2020, настав, а саме: відповідач був зобов?язаний оплатити рахунки на оплату № 1111 від 31.07.2020, № 1439 від 31.08.2020, № 1614 від 30.09.2020 у строк до 22.10.2020 включно.

Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних і допустимих у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказів виконання в повному обсязі своїх обов`язків щодо оплати отриманого товару не надав.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАМГІР» в частині стягнення основного боргу в сумі 101 888,54 грн.

Окрім основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 14 860,85 грн пені, 10 088,63 грн інфляційних втрат, 3 155,53 грн 3% річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 14 860,85 грн на підставі п. 6.3 Договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 4.4.3 Договору сторони погодили, що довіритель зобов?язаний оплатити наданий повіреним рахунок протягом 10 (десяти) днів з моменту його отримання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом п. 5.5 Договору сторони передбачили, що, у разі невиконання або неналежного виконання довірителем зобов?язань по оплаті послуг повіреного, довіритель сплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено період, за який нараховується пеня, та не враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК Ураїни.

Так, за порушення строків оплати послуг, наданих позивачем у період з 13.07.2020 по 30.09.2020, позивач нараховує пеню на суму боргу в розмірі 101 888,54 грн за період з 22.10.2020 по 02.11.2021.

Враховуючи, що граничним строком оплати рахунків на оплату № 1111 від 31.07.2020, № 1439 від 31.08.2020, № 1614 від 30.09.2020 є 22.10.2020, то, керуючись положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені повинно починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, тобто 23.10.2020. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на зазначене, вірним періодом, за який можливо здійснити нарахування пені за прострочення відповідачем виконання зобов?язання з оплати вартості наданих позивачем послуг в розмірі 101 888,54 грн, є період з 23.10.2020 по 22.04.2021.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» власний розрахунок пені за період з 23.10.2020 по 22.04.2021, суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені за прострочення оплати послуг, наданих позивачем, є 6 266,02 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 14 860,85 грн підлягають частковому задоволенню в сумі 6 266,02 грн. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині належить відмовити через необґрунтованість та безпідставність таких вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 155,53 грн 3% річних та 10 088,63 грн інфляційних втрат, суд відзначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 22.10.2020 по 02.11.2021. Вірним періодом, за який можливо стягнути 3% річних та інфляційні втрати за прострочення відповідачем виконання зобов?язання з оплати вартості наданих позивачем послуг в розмірі 101 888,54 грн, є період з 23.10.2020 по 02.11.2021.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» розрахунок 3% річних, наведений позивачем у позовній заяві, суд, встановив, що вірною сумою інфляційних втрат є 3 147,17 грн.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 155,53 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 3 147,17 грн.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» розрахунок інфляційних втрат у розмірі 10 088,63 грн, наведений позивачем у позовній заяві, суд, встановив, що розрахунок вірним, а позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент».

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 119,77 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАМГІР» (Україна, 02068, місто Київ, вулиця Тростянецька, будинок 4/2, офіс 3-А; ідентифікаційний код 38806291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма «Укртрансагент» (Україна, 35400, Рівненська обл., Гощанський р-н, селище міського типу Гоща, вулиця Нова, будинок 2 А; ідентифікаційний код 36471969) 101 888,54 грн (сто одну тисячу вісімсот вісімдесят вісім гривень 54 коп.) основного боргу, 6 266,02 грн (шість тисяч двісті шістдесят шість гривень 02 коп.) пені, 3 147,17 грн (три тисячі сто сорок сім гривень 17 коп.) 3% річних, 10 088,63 грн (десять тисяч вісімдесят вісім гривень 63 коп.) інфляційних втрат та 2 119,77 грн (дві тисячі сто дев?ятнадцять гривень 77 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 02.02.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА