ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Харків Справа № 913/827/21
Провадження № 14/913/827/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,
за участі секретаря судового засідання Пати А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області
до відповідача Приватного підприємства «Дитячий світ», м. Лисичанськ Луганської області
про припинення права користування земельною ділянкою та визнання недійсним і скасування державного акту на право постійного користування землею
У засіданні брали участь:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області звернулась до Господарського суду Луганської області з позовом, в якому просить:
1. Припинити Приватному підприємству «Дитячий світ» право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2088 га, надану Колективному підприємству «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» для розміщення та експлуатації будинку магазина № 12.
2. Визнати недійсним і скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 30 липня 1995 року серії II-ЛГ № 000334, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 74.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Державним актом на право постійного користування землею від 30 липня 1995 року серії II-ЛГ № 000334, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 74, Лисичанською Радою народних депутатів Луганської області Лисичанському колективному підприємству торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» надано у постійне користування 0,2088 гектарів землі в межах згідно з планом користування.
Землю надано у постійне користування для розміщення та експлуатації будинку магазину № 12 відповідно до рішення міськвиконкому Лисичанської Ради народних депутатів від 25 липня 1995 року № 356.
За інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Колективне підприємство «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» (ідентифікаційний код 13398375) 24.11.2004 реорганізовано в Командитне товариство «Авєріна і К Дитячий світ», яке в свою чергу, 02.08.2005 перетворено в Приватне підприємство «Дитячий світ». З 12.05.2016 Приватне підприємство «Дитячий світ» по теперішній час перебуває у стадії припинення.
З аналізу ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України позивач дійшов висновку, що в результаті перетворень юридичної особи Колективного підприємства «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» право власності на будівлю магазину, яка знаходиться за адресою: місто Лисичанськ, вулиця ім. Д.І. Менделєєва, будинок 43 перейшло до Приватного підприємства «Дитячий світ». В результаті переходу права власності на будівлю магазину до Приватного підприємства «Дитячий світ» перейшло і право постійного користування відповідною земельною ділянкою.
Посилаючись на положення ст.ст. 96, 206 Земельного кодексу України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України позивач зазначив, що Приватне підприємство «Дитячий світ» зобов`язано сплачувати земельний податок за користування вищезазначеною земельною ділянкою. Проте, згідно інформаційних баз даних органів ДПС ІТС «Податковий блок» відповідач за період з 01.01.2018 по теперішній час (станом на 08.10.2021) земельний податок з юридичних осіб та єдиний податок з юридичних осіб не сплачував.
Враховуючі викладене, всупереч вимогам чинного законодавства України відповідач систематично не сплачує земельний податок, чим порушує права власника земельної ділянки - Лисичанської міської територіальної громади, що призводить до збитків місцевого бюджету та є підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/827/21. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 02.12.2021 о 10 год. 00 хв.
Ухвалою суду від 02.12.2021 відкладено підготовче засідання на 20.12.2021 о 12 год. 20 хв.
Ухвалою суду від 20.12.2021 закрито підготовче провадження у справі № 913/827/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2022 о 12 год. 45 хв.
22.12.2021 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 22.12.2021 № Т-83-21/08-01, яким він просить розглянути справу № 913/827/21 за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.
Ухвалою суду від 10.01.2022 розгляд справи відкладено на 24.01.2022 о 10 год. 00 хв.
Позивач у судове засідання 24.01.2021 не прибув, але 12.01.2022 надіслав на електронну адресу суду клопотання від 12.01.2022 № Т-03-22/08-01, в якому просить розглянути справу № 913/827/21 за відсутності його представника за наявними в матеріалах справи документами. Клопотання обґрунтовано тим, що представник позивача 24.01.2022 буде присутнім у іншому судовому засіданні.
Відповідач правом на участь у судовому засіданні 24.01.2022 свого повноважного представника не скористався, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 30.07.1995 Лисичанською Радою народних депутатів Луганської області було видано Лисичанському колективному підприємству торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» Державний акт на право постійного користування землею від 30.07.1995 серії II-ЛГ № 000334, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 74, за яким зазначеному землекористувачу надано у постійне користування 0,2088 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування.
На підставі вказаного державного акту землю надано у постійне користування для розміщення та експлуатацію будинку магазину № 12 відповідно до рішення міськвиконкому Лисичанської Ради народних депутатів від 25.07.1995 року № 356.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.11.2004 Колективне підприємство «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» (ідентифікаційний код 13398375) було реорганізовано в Командитне товариство «Авєріна і К Дитячий світ», яке в свою чергу, 02.08.2005 було перетворено в Приватне підприємство «Дитячий світ».
За приписами ст. 104 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Таким чином, до Приватного підприємства «Дитячий світ» перейшло право власності на будівлю магазину № 12, яка знаходиться за адресою: місто Лисичанськ, вулиця ім. Д.І. Менделєєва, буд. 43.
Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно будівля магазину і на даний час належить на праві приватної власності Приватному підприємству «Дитячий світ».
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Отже, в результаті переходу права власності на будівлю магазину до відповідача перейшло і право постійного користування відповідною земельною ділянкою.
Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України).
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 269.1.1.2. пункту 269.1. статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.
За приписами підпункту 14.1.147. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності
У відповідності до підпункту 14.1.72. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Матеріали справи свідчать про те, що, з метою отримання інформації щодо сплати ПП «Дитячий світ» (код ЕДРПОУ 13398375) земельного податку, позивач звертався до Головного управління ДПС у Луганській області з листами від 08.09.2021 № 1093/01-08 та від 15.09.2021 № 1118/01-08.
Листом від 01.10.2021 № 8460/5/12-32-12-03-08 Головне управління ДПС у Луганській області повідомило, що згідно інформаційних баз даних органів ДПС ІТС «Податковий блок», ПП «Дитячий світ» (код ЕДРПОУ 13398375) за період з 01.01.2018 по теперішній час (станом на 27.09.2021) земельний податок з юридичних осіб або єдиний податок з юридичних осіб не сплачувало.
У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не сплачував податок на землю, 04.10.2021 позивач направив відповідачу лист від 30.09.2021 № 1209/01-08, в якому запропонував звернутись до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з заявою про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою. Проте, зазначений лист залишився відповідачем без відповіді.
Крім того, Головне управління ДПС у Луганській області листом від 08.10.2021 № 8583/5/12-32-04-01-01 повідомило позивача, що ПП «Дитячий світ» (код ЕДРПОУ 13398375) впродовж 2018-2021 років податкову звітність по платі за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та/або комунальної власності) не подавало, плату за землю (земельний податок або орендна плата) не сплачувало.
З огляду на викладені обставини, позивач просить припинити ПП «Дитячій світ» право постійного користування земельною ділянкою, а також визнати недійсним і скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 30.07.1995 серії II-ЛГ № 000334.
Частиною 1 статті 158 Земельного кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.
За приписами ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Згідно з положеннями статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинна станом на дату видачі державного акту на право постійного користування землею) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинна станом на дату видачі державного акту на право постійного користування землею) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Право постійного користування земельною ділянкою є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.
У відповідності до пункту «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Судом встановлено, що з 12.05.2016 Приватне підприємство «Дитячій світ» перебуває в стані припинення, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що починаючи з 2018 року Приватне підприємство «Дитячий світ» систематично не сплачує земельний податок, що спричиняє збитки місцевому бюджету. Зазначене порушення є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою у відповідності до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про припинення Приватному підприємству «Дитячий світ» права постійного користування земельною ділянкою площею 0,2088 га, яка була надана Колективному підприємству «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» для розміщення та експлуатації будинку магазина № 12. За таких обставин, позовні вимоги про припинення Приватному підприємству «Дитячий світ» права постійного користування вищевказаною земельною ділянкою підлягають задоволенню.
Крім того, позивач просить визнати недійсним і скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 30.07.1995 серії II-ЛГ № 000334, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 74.
Оскільки право користування земельною ділянкою припиняється, слід також задовольнити позовні вимоги про визнання недійсним і скасування Державного акту на право постійного користування землею від 30.07.1995 серії II-ЛГ № 000334.
На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
2. Припинити Приватному підприємству «Дитячий світ» (ідентифікаційний код 13398375) право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2088 га, надану Колективному підприємству «Торгівельно-виробнича фірма «Дитячий світ» для розміщення та експлуатації будинку магазина № 12.
3. Визнати недійсним і скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 30 липня 1995 року серії II-ЛГ № 000334, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 74.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя Євген ЛІСОВИЦЬКИЙ