ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р. Справа № 906/1423/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-Щит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод"

про стягнення 29000 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 29000,00грн. боргу за надані послуги з охорони об`єкту відповідача по договору №1/04 від 21.04.20. Крім того, просить покласти на відповідача оплату 2270,00грн. судового збору та 9000,00грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 31.12.21 суд відкрив провадження у справі №906/1423/21 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

17.01.22 до суду надійшов відзив на позовну заяву , у якому відповідач позов визнав, заперечив щодо стягнення 9000,00грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, з тих підстав, що позивачем не подано доказів виконаних робіт адвокатом та понесених витрат на правову допомогу.

18.01.22 до суду надійшла заява відповідача про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору на підставі ст.130 п.1 ГПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем .

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод" (замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БП-Щит" (охорона/позивач) укладено договір №1/04 на охорону об`єкта, за умовами якого замовник передає, а охорона приймає під охорону територію ТОВ "ГУЛЯНЕЦЬКИЙ ЩЕБЗАВОД", що знаходиться в межах населеного пункту с. Бондарівка Коростенського району Житомирської області та/або його відокремлені приміщення (будівлі), позначені і перераховані у план-схемі з визначеною та узгодженою обома сторонами дислокацією охорони (Додаток №1 до Договору) (а.с.3).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, вартість послуг за Договором визначається "Протоколом узгодження договірної ціни" (додаток №3), який є невід`ємною частиною Договору. Оплата за послуги охорони "Об`єкта" згідно (додатку №3) проводиться "Замовником" щомісячно до 20 числа в якому надавалися послуги, шляхом перерахування 70% визначеної "Протоколом узгодження договірної ціни" суми грошових коштів в національній валюті, на рахунок "Охорони" на підставі наданого рахунку-фактури "Замовнику". Інші 30% визначеної "Протоколом узгодження договірної ціни" перераховуються на рахунок "Охорони" до 5 числа наступного місяця. В підтвердження "Охороною" зобов`язань Сторони підписують Акт виконаних робіт у двох примірниках, який підписується за кожний звітний місяць Сторонами.

За Актом приймання-передачі від 18.03.2021 року позивач повернув з під охорони відповідачу територію,приміщення та матеріальні цінності на охороняємому об`єкті (а.с.16).

Відповідач у листі №562 від 28.09.2021 та у відзиві на позовну заяву №26 від 12.01.22 визнав позовні вимоги в сумі 29000 грн. боргу за надані послуги (а.с.19,36).

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позовні вимоги визнав, однак докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст.236 ГПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

За приписами ст.191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, відзив підписаний директором товариства, тому вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в сумі 29000,00 грн. обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Відповідач просить застосувати ст.130 ч.1 ГПК України, під час розподілу судового збору.

Відповідно до ст.130 ч.1ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач позов визнав.

Позовні вимоги позивача задоволені.

За розгляд позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 27.12.2021.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 1135,00грн. судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача 1135,00грн. судового збору.

Позивач у позовній заяві заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження надання позивачу адвокатських послуг у суді при розгляді справи № 906/1423/21 надано наступні документи: Ордер серії ЖТ №097167; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000958; посвідчення адвоката Бугайова Д.М.; Попередній розрахунок наданих послуг від 27.12.21 на суму 9000,00грн. (а.с.20-22).

Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на послуги адвоката посилаючись на те, що до суду не надано доказів надання послуг адвокатом, а саме не надано: договору про надання правової допомоги, детального опису виконаних робіт, акту прийому-передачі виконаних робіт, підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок.

Відповідно до ст 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Водночас, до суду не надано Договору про надання правової допомоги, у зв`язку з чим неможливо встановити порядок та форму розрахунку адвокатського гонорару (послуги) та порядок оплати такої професійної правової допомоги.

Також, в порушення вимог ст.126 ч.3 ГПК України позивач не подав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартості.

Відповідно до ст.129 ч.8 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки на час прийняття рішення у справі позивач не подав необхідні документи на підтвердження виникнення правовідносин з адвокатом, поданий позивачем розрахунок є попереднім (орієнтовним), суд відхиляє вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 126,129,130, 236 ,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гулянецький щебзавод" (11562, Житомирська область, Коростенський район, с.Бондарівка; код 33201062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-Щит" (02222, м.Київ, вул.Закревського, 17, кв.91; код 36347190) - 29000,00грн. боргу, 1135,00грн. судового збору.

3.Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БП-Щит" (02222, м.Київ, вул.Закревського, 17, кв.91; код 36347190) - 1135,00 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 27.12.2021 на суму 2270,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.02.22

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3-сторонам (рек. з повідом.) - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3