РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2022Справа № 910/17215/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»

до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ»

про стягнення 541 976, 10 грн,

за участі представників:

позивача - Селіванова О.В.,

відповідача - Гачак І.О.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення 541 976, 10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем, як перевізником, вимог чинного законодавства України, в частині збереження прийнятого до перевезення вантажу, у зв`язку із чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

25.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність причинного зв`язку між діями перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, що свідчить про відсутність вини залізниці. Разом із відзивом на позовну заяву, відповідачем подано клопотання про витребування у позивача доказів в підтвердження вартості вантажу, що перевозився у вагонах за накладними, у яких виявлено недостачу вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 21.12.2021 та частково задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів.

08.12.2021 в електронному вигляді та 14.12.2021 в паперовому вигляді від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 вказану заяву задоволено.

14.12.2021 від позивача надійшли пояснення щодо витребуваних судом доказів та письмові пояснення у справі.

14.12.2021 від Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» надійшли витребувані судом докази.

14.12.2021 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 вказану заяву задоволено.

У підготовчому засіданні 21.12.2021 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 25.01.2022.

29.12.2021 в електронному вигляді та 05.01.2022 в паперовому вигляді від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 вказану заяву задоволено.

14.01.2022 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 вказану заяву задоволено.

У судовому засіданні 25.01.2022 суд заслухав вступне слово представника позивача та оголосив перерву в межах розгляду справи по суті на 01.02.2022.

27.01.2022 в електронному вигляді та 31.01.2022 в паперовому вигляді від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

27.01.2022 від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28.01.2022 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

31.01.2022 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи довіреності № Ц/3-55/312-21 від 29.12.2021 на представництва інтересів.

31.01.2022 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи довіреності № 108/ПУ/2022 від 17.12.2021 на представництво інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 заяви сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судовому засіданні 01.02.2022 суд заслухав пояснення присутніх представників учасників судового процесу у вступному слові, дослідив наявні в матеріалах справи докази, заслухав промови учасників судового процесу у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивачем як вантажовідправником на адресу одержувача ВП «БУРШТИНСЬКА ТЕС» Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» були відправлені залізничні вагони №№ 56122336, 53568812, 56170764, 60459500, 60520715, 55340350, 56329410, 56963663, 60028271, 62311980, 62522420, 62610456, 63869952, 53561031, 56965908, 61077707, 60655313, 61605333, 52238409, 56188238, 53553210, 56869837, 54750658, 52513793, 60728755, 61013629, 56291685, 63783641, 53602843, 61014213, 62057203, 56420243, 62111216, 58939653, 62312863, 53589008, 56956014, 56970213, 53520375, 53547501, 55329528, 53529517, 62201009, 56046451, 50069590, 56956824, 55329536, 56021470, 56864382, 56744139, 53075248, 61015640, 62257555, 50056191, 52369501, 63947337, 56864283, 53533907, 53522124, 62009048, 53125209, 51805935, 63784482, 53058145, 54779483, 56871346, 56875255, 56205115, 60519832, 61016283, 62521927, 56810393, 53125795, 56291628, 56290679, 53498010, 60460078, 60357969, 56962046, 53534863, 53603023, 53511721, 60519832, 62009758, 62468533, 53544458, 56969132, 62965041, 63868921, 63871388, 60032539, 56361769, 55340327, 59954487, 53524476, 61079414 з вугіллям кам`яним.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними № 45833340 від 11.06.2021, № 45913530 від 13.06.2021, № 45888146 від 12.06.2021, № 45899911 від 13.06.2021, № 45966272 від 15.06.2021, № 46019733 від 16.06.2021, № 46019816 від 16.06.2021, № 46104394 від 18.06.2021, № 46118105 від 18.06.2021, № 46130183 від 19.06.2021, № 46131744 від 19.06.2021, № 46146189 від 20.06.2021, № 46146205 від 20.06.2021, № 46151304 від 20.06.2021, № 46156238 від 20.06.2021, № 46146197 від 20.06.2021, № 45686953 від 07.06.2021, № 45739885 від 08.06.2021, № 45739893 від 08.06.2021, № 45822947 від 10.06.2021, № 45887544 від 12.06.2021, № 45739869 від 08.06.2021, № 46183414 від 21.06.2021, № 46183406 від 21.06.2021, № 46188264 від 21.06.2021, № 46419321 від 28.06.2021, згідно з якими вантаж був прийнятий відповідачем до перевезення.

На станціях Бурштин Львівської залізниці, Знам`янка Одеської залізниці, Клепарів Львівської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у деяких вагонах, про що складені комерційні акти.

Так, за даними комерційних актів:

- № 388103/726 недостача у вагоні № 56122336 складає 2,700 тон;

- № 388103/725 недостача у вагоні № 53568812 складає 2,100 тон;

- № 388103/763 недостача у вагоні № 56170764 складає 3,100 тон;

- № 388103/761 недостача у вагоні № 60459500 складає 2,350 тон;

- № 388103/762 недостача у вагоні № 60520715 складає 3,200 тон;

- № 388103/759 недостача у вагоні № 55340350 складає 4,050 тон;

- № 388103/760 недостача у вагоні № 56329410 складає 3,700 тон;

- № 388103/737 недостача у вагоні № 56963663 складає 2,300 тон;

- № 388103/732 недостача у вагоні № 60028271 складає 5,550 тон;

- № 388103/738 недостача у вагоні № 62311980 складає 4,500 тон;

- № 388103/730 недостача у вагоні № 62522420 складає 5.700 тон;

- № 388103/731 недостача у вагоні № 62610456 складає 5,000 тон;

- № 388103/729 недостача у вагоні № 63869952 складає 5,850 тон;

- № 388103/734 недостача у вагоні № 53561031 складає 4,800 тон;

- № 388103/728 недостача у вагоні № 56965908 складає 4,500 тон;

- № 388103/727 недостача у вагоні № 61077707 складає 4,600 тон;

- № 410006/170/768 недостача у вагоні № 60655313 складає 1,600 тон;

- № 410006/172/770 недостача у вагоні № 61605333 складає 1,450 тон;

- № 410006/171/769 недостача у вагоні № 52238409 складає 1,750 тон;

- № 388103/772 недостача у вагоні № 56188238 складає 3,400 тон;

- № 388103/771 недостача у вагоні № 53553210 складає 2,300 тон;

- № 410006/173/786 недостача у вагоні № 56869837 складає 2,450 тон;

- № 388103/775 недостача у вагоні № 54750658 складає 2,550 тон;

- № 410006/176/789 недостача у вагоні № 52513793 складає 3,750 тон;

- № 410006/175/788 недостача у вагоні № 60728755 складає 4,100 тон;

- № 388103/773 недостача у вагоні № 61013629 складає 3,050 тон;

- № 388103/774 недостача у вагоні № 56291685 складає 2,850 тон;

- № 410006/174/787 недостача у вагоні № 63783641 складає 3,350 тон;

- № 388103/776 недостача у вагоні № 53602843 складає 2,100 тон;

- № 388103/824 недостача у вагоні № 61014213 складає 2,700 тон:

- № 388103/777 недостача у вагоні № 62057203 складає 2,150 тон;

- № 388103/778 недостача у вагоні № 56420243 складає 2,100 тон;

- № 388103/801 недостача у вагоні № 62111216 складає 2.050 тон;

- № 388103/800 недостача у вагоні № 58939653 складає 2,000 тон;

- № 388103/799 недостача у вагоні № 62312863 складає 2,150 тон;

- № 388103/798 недостача у вагоні № 53589008 складає 2,550 тон;

- № 388103/802 недостача у вагоні № 56956014 складає 3,850 тон;

- № 388103/815 недостача у вагоні № 56970213 складає 3,850 тон;

- № 388103/813 недостача у вагоні № 53520375 складає 4,350 тон;

- № 388103/812 недостача у вагоні № 53547501 складає 4,400 тон;

- № 388103/814 недостача у вагоні № 55329528 складає 4,750 тон;

- № 388103/823 недостача у вагоні № 53529517 складає 2,200 тон;

- № 388103/811 недостача у вагоні № 62201009 складає 3,950 тон;

- № 388103/823 недостача у вагоні № 56046451 складає 2,550 тон;

- № 388103/823 недостача у вагоні № 50069590 складає 2,250 тон;

- № 388103/820 недостача у вагоні № 56956824 складає 2,100 тон;

- № 388103/819 недостача у вагоні № 55329536 складає 2,350 тон;

- № 388103/804 недостача у вагоні № 56021470 складає 4,600 тон;

- № 388103/809 недостача у вагоні № 56864382 складає 4,800 тон;

- № 388103/807 недостача у вагоні № 56744139 складає 5,100 тон;

- № 388103/803 недостача у вагоні № 53075248 складає 4,400 тон;

- № 388103/808 недостача у вагоні № 61015640 складає 5,000 тон;

- № 388103/805 недостача у вагоні № 62257555 складає 4,500 тон;

- № 388103/816 недостача у вагоні № 50056191 складає 5,000 тон;

- № 388103/806 недостача у вагоні № 52369501 складає 4,400 тон;

- № 388103/810 недостача у вагоні № 63947337 складає 2,650 тон;

- № 388103/691 недостача у вагоні № 56864283 складає 2,650 тон;

- № 388103/689 недостача у вагоні № 53533907 складає 5,150 тон;

- № 388103/692 недостача у вагоні № 53522124 складає 3,150 тон;

- № 388103/687 недостача у вагоні № 62009048 складає 3,400 тон;

- № 388103/688 недостача у вагоні № 53125209 складає 3,850 тон;

- № 388103/690 недостача у вагоні № 51805935 складає 3,250 тон;

- № 388103/686 недостача у вагоні № 63784482 складає 4,750 тон;

- № 388103/701 недостача у вагоні № 53058145 складає 2,550 тон;

- № 388103/702 недостача у вагоні № 54779483 складає 2,200 тон;

- № 388103/697 недостача у вагоні № 56871346 складає 2,350 тон;

- № 370400/35/749 недостача у вагоні № 56875255 складає 2,110 тон;

- № 388103/709 недостача у вагоні № 56205115 складає 2,950 тон;

- № 388103/710 недостача у вагоні № 60519832 складає 3,900 тон;

- № 388103/707 недостача у вагоні № 61016283 складає 2,450 тон;

- № 388103/708 недостача у вагоні № 62521927 складає 3,400 тон;

- № 370400/36/748 недостача у вагоні № 56810393 складає 1,800 тон;

- № 388103/733 недостача у вагоні № 53125795 складає 4,100 тон;

- № 388103/735 недостача у вагоні № 56291628 складає 2,800 тон;

- № 388103/736 недостача у вагоні № 56290679 складає 5,000 тон;

- № 388103/698 недостача у вагоні № 53498010 складає 3,750 тон;

- № 388103/699 недостача у вагоні № 60460078 складає 4,200 тон;

- № 388103/700 недостача у вагоні № 60357969 складає 4,450 тон;

- № 410006/180/854 недостача у вагоні № 56962046 складає 3,650 тон;

- № 410006/179/853 недостача у вагоні № 53534863 складає 3,500 тон;

- № 410006/183/857 недостача у вагоні № 53603023 складає 4,100 тон;

- № 410006/185/859 недостача у вагоні № 53511721 складає 4,300 тон;

- № 410006/181/855 недостача у вагоні № 60519832 складає 3,400 тон;

- № 388103/831 недостача у вагоні № 62009758 складає 2,750 тон;

- № 410006/184/858 недостача у вагоні № 62468533 складає 3,600 тон;

- № 410006/182/856 недостача у вагоні № 53544458 складає 4,200 тон;

- № 410006/187/861 недостача у вагоні № 56969132 складає 4,050 тон;

- № 410006/188/862 недостача у вагоні № 62965041 складає 2,200 тон;

- № 410006/186/860 недостача у вагоні № 63868921 складає 4,300 тон;

- № 388103/830 недостача у вагоні № 63871388 складає 3,500 тон;

- № 388103/874 недостача у вагоні № 60032539 складає 2.5500 тон;

- № 388103/872 недостача у вагоні № 56361769 складає 2,6500 тон;

- № 388103/875 недостача у вагоні № 55340327 складає 2,4000 тон:

- № 388103/873 недостача у вагоні № 59954487 складає 2,5000 тон:

- № 388103/871 недостача у вагоні № 53524476 складає 2,6000 тон;

- № 388103/870 недостача у вагоні № 61079414 складає 2,1500 тон.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник зазначає, що відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у вигляді недостачі вантажу, вартість якої за розрахунком позивача становить 541 976, 10 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі залізничних накладних № 45833340 від 11.06.2021, № 45913530 від 13.06.2021, № 45888146 від 12.06.2021, № 45899911 від 13.06.2021, № 45966272 від 15.06.2021, № 46019733 від 16.06.2021, № 46019816 від 16.06.2021, № 46104394 від 18.06.2021, № 46118105 від 18.06.2021, № 46130183 від 19.06.2021, № 46131744 від 19.06.2021, № 46146189 від 20.06.2021, № 46146205 від 20.06.2021, № 46151304 від 20.06.2021, № 46156238 від 20.06.2021, № 46146197 від 20.06.2021, № 45686953 від 07.06.2021, № 45739885 від 08.06.2021, № 45739893 від 08.06.2021, № 45822947 від 10.06.2021, № 45887544 від 12.06.2021, № 45739869 від 08.06.2021, № 46183414 від 21.06.2021, № 46183406 від 21.06.2021, № 46188264 від 21.06.2021, № 46419321 від 28.06.2021.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до ст. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1454 від 01.12.2008, передбачено, що вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі - Закон № 273/96-ВР) залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону № 273/96-ВР передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону № 273/96-ВР обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. п. 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено вище, при прибутті вагонів на станцію залізницею проведено комісійні переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній у залізничних накладних.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 388103/726, № 388103/725, № 388103/763, № 388103/761, № 388103/762, № 388103/759, № 388103/760, № 388103/737, № 388103/732, № 388103/738, № 388103/730, № 388103/731, № 388103/729, № 388103/734, № 388103/728, № 388103/727, № 410006/170/768, № 410006/172/770, № 410006/171/769, № 388103/772, № 388103/771, № 410006/173/786, № 388103/775, № 410006/176/789, № 410006/175/788, № 388103/773, № 388103/774, № 410006/174/787, № 388103/776, № 388103/824, № 388103/777, № 388103/778, № 388103/801, № 388103/800, № 388103/799, № 388103/798, № 388103/802, № 388103/815, № 388103/813, № 388103/812, № 388103/814, № 388103/823, № 388103/811, № 388103/820, № 388103/819, № 388103/804, № 388103/809, № 388103/807, № 388103/803, № 388103/808, № 388103/805, № 388103/816, № 388103/806, № 388103/810, № 388103/691, № 388103/689, № 388103/692, № 388103/687, № 388103/688, № 388103/690, № 388103/686, № 388103/701, № 388103/702, № 388103/697, № 370400/35/749, № 388103/709, № 388103/710, № 388103/707, № 388103/708, № 370400/36/748, № 388103/733, № 388103/735, № 388103/736, № 388103/698, № 388103/699, № 388103/700, № 410006/180/854, № 410006/179/853, № 410006/183/857, № 410006/185/859, № 410006/181/855, № 388103/831, № 410006/184/858, № 410006/182/856, № 410006/187/861, № 410006/188/862, № 410006/186/860, № 388103/830, № 388103/874, № 388103/872, № 388103/875, № 388103/873, № 388103/871, № 388103/870.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вищевказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у залізничних накладних, фактичній масі вантажу.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що позивач здійснив недовантаження вагонів № 62057203 та № 56420243, з огляду на те, що відправником при зважуванні вагонів на вагонних 150-тоних вагах, заводський номер 95, було встановлено масу вантажу на рівні 69 900 кг та 68 750 кг відповідно. Зазначені вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт ЗВВТ № 0117.

Таким чином, позивач здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим. Тим паче, залізниця прийняла вантаж у вагонах до перевезення без зауважень. Натомість, комерційними актами № 388103/777 та № 388103/778 було встановлено недостачу вантажу 2 150 кг та 2 100 кг відповідно.

Відповідно до пп. «а» п. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Матеріалами справи підтверджено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне марки Г-газове, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 «Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу», затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Інструкцією про порядок та умови поставки, закладення, зберігання і відпуску вугілля державного резерву на пунктах відповідального зберігання, затвердженою наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 19.10.2012 № 1157, встановлено класифікацію, вимоги до якості і безпеки вугілля, призначеного для зберігання у державному резерві, порядок та умови його поставки, закладення, зберігання і відпуску на пунктах відповідального зберігання.

Відповідно до пункту 2.1 розділу Загальних характеристик основних властивостей, якісних показників та компонентів вугілля зазначеної інструкції, вугілля - це тверда горюча осадова порода, що утворилася переважно з відмерлих рослин унаслідок їх біохімічних, фізико-хімічних та фізичних змін. Вугілля складається з органічних речовин та мінімальних домішок. Основними елементами, що входять в органічну масу вугілля, є вуглець, водень, кисень, азот та органічна сірка. У вугіллі містяться також хімічні з`єднання деяких металів.

Із Додатку 1 до вказаної інструкції вбачаються класифікаційні показники, зокрема марка вугілля - газове, позначення марки - Г, середні показники відбиття вітриніту Ro, % - від 0,50 до 1,00 включно, вихід летких речовин Vdaf, % - від 33 до 46 включно, товщина пластичного шару Y, мм - від 10 до 16 включно**; індекс Рога RI, од. - показник не передбачений для вугілля марги Г, теплота згоряння Qsdaf, МДж/кг - показник не передбачений для вугілля марки Г.

Тобто, природні властивості кам`яного вугілля марки Г - газове, класифіковані у відповідності до інструкції, не передбачають вмісту вологості як природної складової частини в даній речовині.

Для оцінки вугілля як палива його умовно поділяють на горючу масу, яка є безводною та беззольною частиною вугілля, та негорючу - баласт, що складається із золи та вологи (п. 2.1 Інструкції).

Таким чином, показники наявної у вугіллі вологи та золи, що входять до його негорючої частини баласту, впливають на якість вугілля як палива і в розумінні пункту 27 Правил видачі вантажів не відноситься до тих відмінних ознак, які впливають на властивість вантажу зменшувати свою масу при його перевезенні.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 «Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях» для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з наданих до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю не більше 12%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм. Доказів на підтвердження того, що вологість вугілля перевищувала 16% матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цієї накладної, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10.

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону № 273/96-ВР встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.02 № 04-5/601, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції № 1/3463 від 02.07.2021, № 1/3464 від 02.07.2021, № 1/3572 від 05.07.2021, № 1/3570 від 05.07.2021, № 1/3480 від 02.07.2021, № 1/3569 від 05.07.2021, № 1/3568 від 05.07.2021, № 1/3567 від 05.07.2021, № 1/3566 від 05.07.2021, № 1/3565 від 05.07.2021, № 1/3564 від 05.07.2021, № 1/3563 від 05.07.2021, № 1/3562 від 05.07.2021, № 1/3561 від 05.07.2021, № 1/3560 від 05.07.2021, № 1/3508 від 02.07.2021, № 1/3423 від 01.07.2021, № 1/3424 від 01.07.2021, № 1/3425 від 01.07.2021, № 1/3426 від 01.07.2021, № 1/3571 від 05.07.2021, № 1/3507 від 02.07.2021, № 1/3559 від 05.07.2021, № 1/3558 від 05.07.2021, № 1/3557 від 05.07.2021, № 1/3823 від 14.07.2021, які підписані директором філії ВТП «Павлоградвантажтранс» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та головним бухгалтером Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» й скріплені печаткою підприємства, що узгоджується з приписами ст. 115 Статуту залізниць України.

Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином, суд приймає надані позивачем довідки як докази понесених збитків, адже положення ст. 115 Статуту не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та замовником послуг згідно укладеного договору на підтвердження вартості відправленого вантажу.

Судом перевірено наявний у матеріалах справи розрахунок ціни позову (розміру збитків у вигляді недостачі вантажу) та встановлено його відповідність наведеним вище нормам законодавства, а також арифметичну правильність.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлені обставини справи, наявні всі елементи складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості вантажу, завданої шкоди - збитків у сумі 541 976, 10 грн (вартість втраченого вантажу), та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 541 976, 10 грн є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, відповідачем в свою чергу не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на результат вирішення справи, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76; ідентифікаційний код 00178353) 541 976, 10 грн (п`ятсот сорок одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень 10 коп) вартості нестачі вугілля та 8 129, 64 грн (вісім тисяч сто двадцять дев`ять гривень 64 коп) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення в повному обсязі складено 02.02.2022.

Суддя О.С. Комарова