РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2022Справа № 910/8116/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/8116/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс"

до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Терновий Максим Миколайович

про стягнення 121716,00 грн

Представники учасників справи:

від позивача: Вінокурова Р.О.;

від відповідача: Кракоця О.Р.;

від третьої особи-1: Солод І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (далі - відповідач) про стягнення 121716,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача зроблено неналежний переказ грошових коштів з рахунку позивача, у зв`язку з чим просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" грошові кошти у розмірі 108000,00 грн та пеню у розмірі 13716,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/8116/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 призначено судове засідання з викликом сторін з огляду на виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і надані докази та враховуючи необхідність в отриманні пояснень від учасників справи.

04.08.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення витягу з Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерним товариством "ПриватБанк" станом на 01.01.2021 та клопотання про витребування у відповідача документів з юридичного оформлення, відкриття та супроводження рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс", які відкриті в АТ КБ "ПриватБанк", документів, що підтверджують дату початку та дату завершення процесу актуалізації даних нового керівника ТОВ "ІТА Фінанс" та блокування рахунків на час проведення актуалізації, а також документи відносно ідентифікації особи та фінансового номеру за яким було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 108000,00 грн 11.01.2021.

06.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення відповіді відповідача на адвокатський запит ТОВ "ІТА Фінанс" щодо відкриття та супроводження банківських рахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.09.2021 та витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" належним чином засвідчені копії документів: з юридичного оформлення відкриття та супроводження банківського рахунку НОМЕР_1 ; що підтверджують дату початку та дату завершення процесу верифікації (валідизації/ідентифікації) нового розпорядника банківського рахунку НОМЕР_1 директора Сидоренко Л.Ю. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); щодо блокування банківського рахунку НОМЕР_1 до завершення верифікації (валідизації/ідентифікації) нового розпорядника директора Сидоренко Л.Ю. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); щодо ідентифікації особи та фінансового номеру за яким було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 108000,00 грн 11.01.2021 з банківського рахунку НОМЕР_1 .

07.09.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення анкети-заявки, наказу та рішення засновника ТОВ "ІТА Фінанс" отриманих від відповідача, які засвідчують його обізнаність на момент здійснення спірної операції про зміну керівника позивача.

В судовому засіданні 28.09.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення Фізичної особи-підприємця Тернового Максима Миколайовича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі та зобов`язання відповідача виконати вимоги ухвали суду від 07.09.2021 про надання витребуваних судом документів, у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання на 19.10.2021.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини. Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи предмет та підстави позову і посилання позивача на те, що переказ спірних коштів за платіжним дорученням №239 від 11.01.2021 у розмірі 108000,00 грн колишнім керівником позивача здійснено на користь Фізичної особи-підприємця Тернового М.М., суд дійшов висновку про залучення до участі у справі вищевказаної особи у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права та обов`язки.

В судовому засіданні 09.11.2021 на виконання вимог ухвал суду від 07.09.2021 та від 28.09.2021 відповідачем надані витребуванні документи.

Також в судовому засіданні 09.11.2021 третьою особою у відповідності до приписів ст. 168 ГПК України подано письмові пояснення щодо позову, в яких позовні вимоги не визнає, оскільки саме з моменту державної реєстрації змін відомостей про керівника юридичної особи, набуває повноважень новий керівник юридичної особи як її виконавчий орган, тоді як вказує сам позивач, він звернувся до відповідача за день до державної реєстрації змін його керівника, що свідчить про звернення 05.01.2021 до відповідача про зміну керівника неповноважною особою, а відтак банком було правомірно проведено фінансову операцію. При цьому зауважує на тому, що переведення коштів на підставі платіжного доручення №239 від 11.01.2021 у розмірі 108000,00 грн здійснено на підставі договору поставки б/н від 08.06.2020 та видаткової накладної №0823 від 30.12.2020, за якою третьою особою на користь позивача було поставлено товар.

В судовому засіданні 09.11.2021 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання відповідача та відкладення підготовчого засідання на 19.11.2021.

17.11.2021 через відділ діловодства суду на виконання вимог ухвал суду від 07.09.2021 та від 28.09.2021 відповідачем до раніше поданих доказів подано додаткові пояснення щодо процесу верифікації (валідизації/ідентифікації) нового розпорядника банківського рахунку.

30.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення на пояснення відповідача щодо дій банку під час процедури верифікації нового розпорядника банківського рахунку.

В судовому засіданні 30.11.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті на 14.12.2021.

В судових засіданнях 14.12.2021 та 11.01.2022 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України судом оголошувались перерви, зокрема, до 14.01.2022.

Представник позивача в судовому засіданні 14.01.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити; представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14.01.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.08.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" (далі - товариство), як корпоративному клієнту, відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 (далі - рахунок) Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк".

14.08.2020 товариство, на підставі статуту від імені якого діяв директор, на підставі анкети-заявки та статті 634 Цивільного кодексу України приєдналось до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умови), які надаються Акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк", що розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua в редакції чинній на дату підписання цього документа, які разом з тарифами становлять договір банківського рахунку.

За вказаною заявкою банком позивачу було надано доступ до рахунків, зокрема, НОМЕР_1 та визначено особу з правом фінансового підпису (в тому числі розпорядження рахунком та майном) - директора ОСОБА_1.

04.01.2021 засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" прийнято рішення №1/2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора товариства з 04.01.2021; призначення на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" Сидоренко Л.Ю. з 05.01.2021; надання директору товариства повноваження діяти в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" в державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях та установах та видавати від імені товариства довіреності відповідним фахівцям на проведення дій, пов`язаних з проведенням державної реєстрації підприємства, внесення змін до ЄДРПОУ та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У зв`язку зі зміною керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс", Сидоренко Л.Ю. 05.01.2021 звернулась до державного реєстратора для проведення державної реєстрації змін відомостей про керівника юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

06.01.2021 за реєстраційним номером 006058343 державним реєстратором Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації проведені реєстраційні дії щодо зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

Також, у зв`язку зі зміною відомостей про керівника юридичної особи, 05.01.2021 позивач звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" в якому було відкрито банківські рахунки з анкетою-заявкою клієнта юридичної особи-резидента про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг з повідомленням про зміну директора, яка прийнята у Печерському філіалі Голосіївського відділення Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк".

Однак, не зважаючи на повідомлення про зміну керівника, за платіжним дорученням №239 від 11.01.2021 попереднім директором з використанням фінансового телефону, паролю та ключа проведено операцію щодо перерахування коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 позивача на банківський рахунок Фізичної особи-підприємця Тернового М.М. (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) у розмірі 108000,00 грн з призначенням платежу "Без ПДВ. Маска медична трьохшарова. Без ПДВ", що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційному банку "ПриватБанк".

У зв`язку з вищевикладеним, 13.01.2021 позивач звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" з заявою про надання пояснень з приводу не відхилення заявки попереднього директора позивача та надання доступу на здійснення банківської операції та списання коштів.

Згідно наявної в матеріалах справи відповіді банку №20.1.0.0.0/7-210113/1319 від 05.02.2021, позивачу було повідомлено про те, що відповідно до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 та Програми проведення заходів належної перевірки клієнтів, затвердженої рішенням Правління банку протокол №54 від 01.11.2020, анкета доповнюється новими або уточненими даними протягом 10 робочих днів за результатом вжитих банком заходів щодо актуалізації даних про клієнта. Банком не порушено чинного законодавства в частині внесення змін по клієнту до анкети, оскільки відповідно до нормативно-правових актів такі зміни вносять протягом 10 робочих днів. Станом на 05.02.2021 актуалізація даних успішно завершена.

02.02.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про надання пояснення щодо списання банком коштів з його рахунку на підставі поданого попереднім директором платіжного доручення №239 від 11.01.2021, який на момент несанкціонованого списання вже не був директором, а банк, в свою чергу, мав закрити йому доступ до рахунків.

На вказане звернення, відповіддю №20.1.0.0.0/7-210202/8431 від 26.02.2021 банк повідомив позивача про те, що зміни по клієнту до анкети внесені банком у термін 10 робочих днів із дня отримання банком документів щодо вивчення клієнта, як то встановлено нормативно-правовими актами та наголошено на тому, що банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів і не є відповідальними за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки незважаючи на повідомлення про зміну керівника ТОВ "ІТА Фінанс" банком проведено банківську операція на підставі заявки, яка подана звільненим директором позивача.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зауважує на тому, що зміна даних до анкети ТОВ "ІТА Фінанс" внесені банком у термін, що не перевищує 10 робочих днів від дня отримання банком відповідних документів, як то унормовано приписами додатку №1 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для неприйняття до виконання поданого платіжного доручення від попереднього директора позивача про переведення коштів на користь третьої особи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунка, а відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Приписами частини 2 та 3 статті 1066 Цивільного кодексу України унормовано, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Частинами 1 та 3 статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

11.01.2021 до банку надійшло платіжне доручення №239 від 11.01.2021, відправником за яким визначено ТОВ "ІТА Фінанс", отримувачем - ФОП Терновий М.М., про перерахування з рахунку платника НОМЕР_1 на рахунок отримувача № НОМЕР_4 коштів в сумі 108000,00 грн, з призначенням платежу "Без ПДВ. Маска медична трьохшарова. Без ПДВ", яке проведено банком 11.01.2021 об 18 год. 49 хв. Платіж був сформований та підписаний ОСОБА_1, що не заперечується сторонами.

Згідно з пунктом 27 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон про ПВК/ФТ) ідентифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу для встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних.

За приписами частини 2 статті 11 Закону про ПВК/ФТ встановлено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

Абзацом 1 частини 4 статті 11 Закону про ПВК/ФТ передбачено, що ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка.

При цьому, частиною 14 статті 11 Закону про ПВК/ФТ передбачено, що повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними.

Ідентифікація та верифікація клієнта не здійснюються в разі вчинення правочинів між банками, зареєстрованими в Україні.

Верифікація платника (ініціатора переказу)/отримувача може не здійснюватись, якщо платник (ініціатор переказу)/отримувач був ідентифікований та верифікований раніше у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону (пункт 9 статті 14 Закону про ПВК/ФТ).

Як встановлено судом, 03.08.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" було відкрито у відповідача банківський рахунок НОМЕР_1 та 14.08.2020 на підставі анкети-заявки надано доступ до даного рахунку та визначено ОСОБА_1 як особу з правом фінансового підпису (в тому числі розпорядження рахунком та майном).

Отже, на момент здійснення спірного платежу, ОСОБА_1 був ідентифікований та верифікований раніше у порядку, визначеному статтею 11 Закону про ПВК/ФТ в банківській системі, що надавало банку підстави для проведення платежу.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами. Платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком (ст. 1090 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 1091 Цивільного кодексу України встановлено, що банк, який прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Національний банк України" та з метою приведення порядку здійснення безготівкових розрахунків в Україні в національній валюті у відповідність до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 10.1 вказаної Інструкції оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг", "платіжний за стосунок" та інших систем дистанційного обслуговування.

За приписами пункту 10.3 Інструкції, юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. У договорі обов`язково мають обумовлюватися права, обов`язки та відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у разі їх виникнення тощо.

У пункті 1.4 Інструкції визначено, що електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду (номера), що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Згідно з приписами п. 10.5 Інструкції під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет -банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронні цифрові підписи. Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Положеннями п. 10.8 Інструкції передбачено, що під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

Отже, за надісланим електронним розрахунковим документом платника (за рахунок його коштів) банк, у разі відповідності даних розрахункового документа визначеним вимогам закону та накладення на нього електронного цифрового підпису ідентифікованою та верифікованою у встановленому банківським законодавством порядку особою, зобов`язаний його прийняти та переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача).

Судом встановлено, що 11.01.2021 від імені позивача, особою, яка на дату подання платіжного документа, була ідентифікованою та верифікованою раніше у порядку, визначеному статтею 11 Закону про ПВК/ФТ, до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" з фінансового номеру клієнта з використанням встановлених паролів та ключів, надійшов електронний платіжний документ №239 від 11.01.2021 про переведення коштів на рахунок ФОП Терновий М.М. у розмірі 108000,00 грн, що прийнятий до виконання фінансовою установою.

Доказів того, що вказаний платіжний документ не відповідав вищенаведеним вимогам чинного законодавства та не підлягав виконанню банком матеріали справи не містять і позивачем не доведено.

Позивач, стверджуючи про неправомірність дій саме банку під час проведення платежу 11.01.2021, який був створений та підписаний ОСОБА_1, посилається на те, що 04.01.2021 на підставі рішення засновника (учасника) товариства ОСОБА_1 був звільнений з посади директора товариства та з 05.01.2021 призначено нового директора Сидоренко Л.Ю., про що повідомлено банк шляхом подання у Печерському філіалі Голосіївського відділення Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" анкети-заявки клієнта юридичної особи про приєднання до Умов і Правил надання банківського рахунку з повідомленням про зміну директора, а відтак банк мав заблокувати банківський рахунок та зупинити проведення платежів за ним до зміни відомостей про керівника.

Постановою правління Національного банку України №65 від 19.05.2020 року, відповідно до статей 7, 15, 55, 56 Закону України "Про Національний банк України", статті 63 Закону України "Про банки і банківську діяльність", з метою забезпечення реалізації вимог Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", затверджено Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення).

Додатком 1 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу затверджено порядок належної перевірки клієнтів, за умовами пункту 1 та 2 якої, банк зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових та наявних клієнтів у випадках, передбачених у статті 11 Закону про ПВК/ФТ. Заходи щодо ідентифікації та верифікації клієнта (представника клієнта) здійснюються банком у порядку, визначеному в додатку 2 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу.

Пунктом 14 додатку 1 Положення визначено, що банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта також у разі: виявлення фактів наявності суттєвих змін у діяльності клієнта (зокрема в разі зміни КБВ, керівника, місцезнаходження юридичної особи, трасту, іншого подібного правового утворення, ФОП); закінчення строку (припинення) дії, втрати чинності чи визнання недійсними поданих документів; втрати чинності/ обміну ідентифікаційного документа клієнта (представника клієнта); встановлення факту належності клієнта до PEP.

Пунктом 22 додатку 1 Положення визначено, що банк зобов`язаний формувати та вести електронні анкети клієнтів, належна перевірка яких здійснюється у випадках, передбачених в абзацах другому, третьому, сьомому та восьмому частини третьої статті 11 Закону про ПВК/ФТ. Анкета клієнта ведеться банком в електронному вигляді та має містити інформацію, отриману банком за результатами НПК (уключаючи ПЗНП), а також висновки банку щодо оцінки ризику ділових відносин (фінансової операції без установлення ділових відносин) з клієнтом із зазначенням дат здійснення таких оцінок та переоцінок (у разі зміни рівня ризику).

Банк уносить до анкети інформацію (дані), достовірність якої (яких) підтверджується наявними в банку відповідними документами (їх копіями), а також інформацію, отриману від клієнта, з офіційних, надійних та інших джерел.

Анкета клієнта формується під час установлення ділових відносин з клієнтом, але до проведення першої фінансової операції клієнтом. Анкета доповнюється новими або уточненими даними протягом 10 робочих днів за результатами вжитих банком заходів щодо актуалізації даних про клієнта. Інформація щодо оцінки/переоцінки рівня ризику ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) з клієнтом зазначається у день здійснення такої оцінки/переоцінки (із зазначенням відповідних дат здійснення такої оцінки/переоцінки) (пункт 23 додатку №1 до Положення).

З аналізу наведених приписів чинного законодавства у сфері банківського обслуговування вбачається, що ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка і повторна ідентифікація та верифікація клієнта не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами Закону. Актуалізація ж даних про клієнта, тобто доповнення новими або уточненими даними, яка здійснюється банком у разі, зокрема, зміни керівника, проводиться у термін протягом 10 робочих днів за результатами вжитих банком заходів щодо актуалізації даних про клієнта.

При цьому, вимогами чинного законодавства та умовами договору банківського рахунку не встановлено обов`язку банка щодо блокування банківського рахунку чи зупинення платежів за ним до закінчення процедури актуалізації даних клієнта, як і не встановлено умовами договору банківського рахунку іншого строку чи порядку проведення актуалізації даних про клієнта.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 05.01.2021 позивач подав відповідачу анкету-заявку з метою актуалізації даних про клієнта у зв`язку з прийнятим засновником товариства рішення про зміну керівника товариства з ОСОБА_1 на Сидоренко Л.Ю.

13.01.2021 відповідачем за результатом проведеної актуалізації даних про клієнта у відповідності до вимог Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, внесено відомості до анкети щодо визначення Сидоренко Л.Ю. особою з правом фінансового підпису (в тому числі розпорядження рахунком та майном) та надання доступу до рахунку.

Отже, відповідачем в межах чинного законодавства та у встановлений пунктом 23 додатку 1 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу десятиденний строк проведено актуалізацію даних про клієнта, що спростовує доводи позивача про порушення відповідачем порядку внесення змін до даних про клієнта та наявність вини саме відповідача у спірному списанні коштів з рахунку позивача, зважаючи на те, що зміна фінансової особи за банківським рахунком до закінчення банком актуалізація даних про нового представника клієнта не є безумовною та самостійною підставою для блокування банком банківських рахунків.

При цьому, матеріали справи не містять і позивачем не надано доказів того, що колишньому директору позивача були заблоковані надані йому інструменти доступу до банківських рахунків товариства чи вжито будь-яких інших заходів, окрім подання анкети-заявки на актуалізацію даних клієнта до банку, з метою обмеження доступу звільненої особи до рахунків товариства.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 18.05.2021 у справі №916/2255/18, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 26.02.2019 у справі №914/385/18 та від 05.02.2019 у справі №914/1131/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". …Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №904/1103/20 та від 25.06.2020 у справі №924/266/18.

З урахуванням фактичних обставин справи та належності і допустимості доказів через призму рішення Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення відповідачем вимог чинного законодавства під час проведення спірного платежу та як наслідок наявності вини саме відповідача у безпідставному розпорядженні коштами позивача особою, яка попередньо була звільнена з посади директора, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд зауважує, що питання наявності чи відсутності правових підстав для перерахування коштів Фізичній особі-підприємцю Терновому М.М. не входить в предмет доказування у даній справі, а тому доводи третьої особи про наявність договірних відносин між нею та позивачем до уваги суду не приймаються.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТА Фінанс" до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення 121716,00 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2022.

Суддя Т.В. Васильченко