ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Черкаси справа № 925/1791/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон"

до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

про стягнення 14 772,90 грн.

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" (надалі - ТОВ "Компанія Міркон") від 20.12.2021 до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (надалі - ПрАТ "Черкаське хімволокно") про стягнення 13 914 грн основного боргу; 528,73 грн пені; 92,63 грн трьох процентів річних; 237,54 грн втрат від інфляції, всього: 14 772,90 грн.

Ухвалою від 05.01.2022 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 925/1791/21. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 04.02.2022. Встановив сторонам строки для подання заяв по суті.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

24.01.2022, в межах строку, визначеного судом, від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 24.01.2022 № 95, в якому він повідомляє суду, що борг у розмірі 13 914,00 грн фактично погашено 21.01.2022 шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок позивача. Крім того, у відзиві відповідач просить зменшити заявлений розмір інфляційних, пені та 3% річних на 75% та відмовити позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Свої заперечення відповідач пояснює необґрунтованістю позивачем заявлених вимог, а також наявністю значної заборгованості за спожиту теплову енергію споживачів перед ПрАТ "Черкаське хімволокно", а також заборгованості ДП "Енергоринок", що впливає на фінансовий стан відповідача.

Ухвалою від 07.02.2022 господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 13 914 грн.

Отже, розгляд справи здійснюється з урахуванням суми позову - 858,9 грн, з яких: 528,73 грн - пеня, 92,63 грн - три проценти річних, 237,54 грн - втрати від інфляції.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд встановив таке.

17.08.2021 між ТОВ "Компанія Міркон" (постачальник) та ПрАТ "Черкаське хімволокно", в інтересах якого діяв відокремлений підрозділ "Черкаська ТЕЦ" (покупець) укладено Договір поставки № 160 ВМТП (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору постачальник бере на себе зобов`язання за замовленням покупця поставити насоси "Procon Pump" 131А070F11ВА200, код ДК 021:20-0 частини холодильного та морозильного обладнання і теплових насосів (надалі - Товар), а покупець прийняти цей Товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Характеристики, кількість та вартість Товару, визначена у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору поставка Товару здійснюється на умовах терміну DDP міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010 до місця призначення: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76.

Постачальник здійснює поставку Товару протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання Замовлення покупця на поставку Товару.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 Договору оплата Товару, визначеного у Специфікації за цим Договором, здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття Товару, що підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі Товару. Розрахунок здійснюється у національній валюті України - гривні та у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у ст. 11 даного Договору та/або рахунку, наданому разом з поставкою Товару.

За п. 4.3 Договору приймання Товару за кількістю та наявністю явних недоліків здійснюється у місці призначення, після перевірки покупцем:

- наявності документів, визначених п. 4.7. цього Договору;

- відповідності технічним вимогам для даного виду Товару та вимогам нормативної документації ДСТУ (ГОСТ).

Відповідно до п. 4.6 Договору протягом 2 (двох) робочих днів після здійснення перевірки Товару, в разі відсутності зауважень у покупця, останній підписує два екземпляри Акту приймання-передачі Товару та один екземпляр передає постачальнику нарочно або засобами поштового зв`язку.

Згідно з п. 4.7 Договору у момент передачі Товару у місці призначення, постачальник надає покупцю (його повноважному представнику) оригінали наступних документів: рахунок; видаткову накладну; акт приймання-передачі Товару, дата підписання якого визначається замовником відповідно до умов Договору, у 2 (двох) екземплярах; свідоцтво (паспорт та/або будь-який інший документ), що підтверджує якість Товару (копію, засвідчену постачальником), який має містити загальні відомості про Товар, технічні характеристики, дату виготовлення, порядок експлуатації, гарантійний строк (не може бути менший за гарантійний строк, зазначений у цьому Договорі) та інше; товарно-транспортну накладну (або експрес-накладна «Нова Пошта»).

17.08.2021 постачальником та покупцем підписано специфікацію № 1 до Договору (надалі - Специфікація № 1), якою визначено належний до поставки товар, а саме: насос "Procon Pump" 131А070F11ВА200 у кількості 3 шт. за ціною 3 865 грн без ПДВ за штуку, на загальну суму з ПДВ 13 914 грн.

Відповідно до умов Договору, позивач здійснив поставку відповідачу Товару, визначеного Специфікацією № 1, а саме: насос "Procon Pump" 131А070F11ВА200, у кількості 3 шт. на загальну суму з ПДВ 13914 грн, що підтверджується:

- видатковою накладною № 228 від 26.08.2021,

- довіреністю відповідача на отримання насосу "Procon Pump" 131А070F11ВА200 на суму 13 914 грн від 25.08.2021 № 62,

- рахунком на оплату від 26.08.2021 № 268;

- актом приймання-передачі від 30.08.2021, підписаним сторонами,

- експрес накладною Нової Пошти» на доставку товару №7408.

Поставлений товар прийнято відповідачем без зауважень та претензій щодо якості та кількості, про що зазначено у акті його приймання-передачі від 30.08.2021.

Отже, передбачені Договором зобов`язання по поставці позивачем виконано повністю та належним чином.

Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленого товару вчасно не виконав. Сплата основної заборгованості - 13 914 грн здійснена відповідачем лише після відкриття провадження у справі - 21.01.2022.

Розглядаючи спір, суд враховує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до ст. 67 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1-2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи положення п. 3.2. Договору оплата Товару мала бути здійснена до 29.09.2021 включно (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня прийняття Товару, що підтверджується підписаним Сторонами актом приймання-передачі Товару).

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі несвоєчасного розрахунку за отриманий Товар постачальник має право вимагати від покупця сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення заборгованості.

На підставі зазначеної узгодженої сторонами умови Договору позивач нарахував пеню в сумі 528,73 грн за період 30.09.2021 - 20.12.2021.

Судом перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично правильним.

Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На виконання приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в загальній сумі 92,63 грн та інфляційні втрати в загальній сумі 237,54 грн на суму основної заборгованості 13 914 грн за період 30.09.2021 - 20.12.2021.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що вони є обґрунтованими та арифметично правильними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, викладеного у відзиві на позовну заяву, суд враховує таке.

Ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Однак, відповідачем не наведено обґрунтувань щодо винятковості випадку несвоєчасного розрахунку за поставлений товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ПрАТ "Черкаське хімволокно" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення пені в заявленому розмірі.

Подана копія акту звірки розрахунків ДП "Енергоринок" з ПрАТ "Черкаське хімволокно" станом на 31.12.2021, відповідно до якого заборгованість ДП "Енергоринок" перед відповідачем складає 70 284 231,75 грн не є доказом скрутного матеріального становища відповідача. Крім того саме відповідач, а не позивач, як учасник господарських відносин з ДП "Енергоринок", відповідає за допущення перед ПрАТ "Черкаське хімволокно" кредиторської заборгованості і має можливість вживати заходи щодо стягнення такої заборгованості у судовому порядку, а не перекладати відповідальність за борги іншої юридичної особи на позивача.

Також суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Наведена відповідачем правова позиція Великої палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 №902/417/18 стосувалася зменшення відсотків річних у розмірах 40% та 96%, як надмірно великі у порівнянні з основним боргом. Так Велика Палата Верховного Суду зазначила:

"3.38. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання."

У справі, що розглядається позивач застосував розмір відсотків річних, визначених у ст. 625 ЦК України без їх збільшення. Така відповідальність є справедливою та пропорційною до допущеного відповідачем порушення оплати отриманого товару.

Суд враховує, що відповідач здійснив повний розрахунок основної заборгованості лише після подання ТОВ "Компанія Міркон" позову. Нарахована пеня здійснена у межах подвійної облікової ставки за період прострочення з 30.09.2021 по 20.12.2021 на суму заборгованості 13 914 грн, яку відповідач не сплачував в узгоджений сторонами в Договорі строк. Відтак для порівняння необхідно брати саме суму основної заборгованості - 13 914 грн і суму пені 528,73 грн, що складає лише 3,79 % від несплаченої на період здійснення розрахунку суми основного боргу.

Враховуючи наведене, господарський суд не встановив підстав для зменшення пені та відсотків річних та стягує їх у повному розмірі.

Щодо зменшення розміру інфляційних втрат, то суд зазначає, що відсутні правові підстави для такого з огляду на компенсаторний характер таких сум.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Компанія Міркон" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а саме коштів, сплачених за підготовку позовної заяви адвокату Чмут С.В.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закон № 5076-VI ), котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Компанія Міркон" надано документи, які свідчать про такі обставини.

13.01.2020 між ТОВ "Компанія Міркон" (надалі - клієнт) та Фізичною особою - підприємцем Чмут Сергієм Володимировичем, який діє на підставі державної реєстрації (дата і номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців: від 12.02.2002 № 2 001190), і є адвокатом (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.09.2002 № 369, видане на підставі рішення Запорізької обласної КДКА від 18.09.2002 № 28) (надалі - адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги про таке:

1. Адвокат зобов`язується за завданням клієнта надавати останньому правничу допомогу, зокрема - складати заяви, скарги та інші документи правового характеру, здійснювати представництво клієнта в суді, інших державних органах, перед громадянами та юридичними особами, а клієнт зобов`язується приймати і оплачувати надані адвокатом послуги в порядку і строки, передбачені цим Договором.

2. По мірі надання послуг адвокатом, клієнт здійснює їх приймання, що оформлюється Актом передачі - приймання наданих послуг.

3. За надання послуг, передбачених п. 1 цього Договору, клієнт протягом 10 днів з моменту підписання Акту передачі-приймання наданих послуг на підставі виставленого адвокатом рахунку, сплачує адвокату винагороду, розмір якої окремо узгоджується сторонами та зазначається у Акті передачі-приймання наданих послуг.

4. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє безстроково.

Відповідно до Акту передачі-приймання наданих послуг від 20.12.2021, клієнт та адвокат підтверджують, що відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 13.01.2020, адвокатом за завданням клієнта у період з 17.12.2021 по 20.12.2021 було надано такі послуги: підготовка позову до Господарського суду Черкаської області до ПрАТ "Черкаське хімволокно" про стягнення заборгованості за договором, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Клієнт претензій до адвоката стосовно якості та строків надання послуг не має.

Акт підписано клієнтом та адвокатом.

20.12.2021 адвокатом сформовано рахунок-фактуру №20/12 за вказаними в Акті передачі-приймання послугами.

Також позивач додає платіжне доручення від 20.12.2021 № 811 про сплату 2 000 грн на рахунок адвоката з призначенням платежу: оплата за послуги (складання позову до Господарського суду Черкаської області до ПрАТ "Черкаське хімволокно") зг рах № 20/12 від 20.12.2021 без ПДВ.

Отже, є підтвердженим факт понесення позивачем при розгляді даної справи судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, витрати позивача на правову допомогу в розмірі 2 000 грн є підтвердженими та співмірними зі складністю справи і виконаною адвокатом роботою.

Відповідач у відзиві на позов просить не розподіляти на нього судові витрати на правничу допомогу позивача, посилаючись на ч. 5 ст. 129 ГПК України.

Так, відповідно до норми, на яку посилається відповідача, - під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 25.01.2022 у справі № 910/1515/21)

Господарський суд враховує, що ухвалою від 04.02.2022 закрито провадження у справі щодо стягнення 13 914 грн у зв`язку із сплатою відповідачем. Залишок заборгованості на момент ухвалення рішення становить 858,90 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, враховуючи викладені у відзиві на позов заперечення щодо покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 зі справи № 755/9215/15-ц), суд дійшов висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.

Враховуючи добровільне погашення відповідачем після відкриття провадження у справі до ухвалення рішення суми основного боргу; перевищення більш ніж вдвічі суми витрат на правничу допомогу за залишок стягуваної суми; водночас беручи до уваги доведення спору до суду та необхідність звернення позивача за правничою допомогою для захисту його інтересів, суд, керуючись ч. 5 ст. 129 ГПК України, дійшов висновку про розподіл витрат на правничу допомогу позивача в загальній сумі 2 000 грн на обох сторін порівну, по 1 000 грн.

Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 247, 251-252, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (ідентифікаційний код 00204033, проспект Хіміків, буд. 76, м. Черкаси, 18013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Міркон" (ідентифікаційний код 37056017, вул. Професора Толока, б. 26, кв. 165, м. Запоріжжя, 69121) 528,73 грн пені, 92,63 грн 3% річних, 237,54 грн втрат від інфляції, 2 270 грн судового збору та 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Дата складення повного судового рішення 07.02.2022.

Суддя З. В. Зарічанська