ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 січня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1615/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідачів 1, 2: Комісаренко - адвокат (бере участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку),

третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом ОСОБА_1

до Малого приватного підприємства «Агропромресурси» (відповідач 1),

ОСОБА_2 (відповідач 2),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Малого приватного підприємства «Агропромресурси» (вул. Котовського (Виговського) 127А, м. Умань, 20300, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Агропромресурси» від 26 листопада 2015 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ), посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Роголь Ганною Ігорівною 26 листопада 2015 року за реєстровим номером 4667 (Договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 2008 року по 2014 рік між ним та відповідачем 2 (боржник) були укладені договори позики оформленні розписками, зобов`язання за якими відповідач 2 не виконав та борг не повернув. Вказані обставини встановлені при розгляді цивільної справи № 705/3275/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Відповідач 2 відчужив частину свого особливо цінного майна на користь третіх осіб, з метою уникнення примусового стягнення на його майно як боржника за договорами позики, доведення до неплатоспроможності, чим порушує права позивача як кредитора.

Зокрема, 26 листопада 2015 року відповідач 2 (боржник, керівник МПП «Агропромресурси») за договором дарування частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Агропромресурси» передав безоплатно родичу - синові ОСОБА_3 (третя особа) частку в статутному капіталі в розмірі 79,52 % вартістю 5 823 600 грн.

При цьому ОСОБА_2 являється єдиним керівником МПП «Агропромресурси» з моменту створення підприємства.

Отже, спірний договір дарування укладений без реальної зміни, припинення правовідносин, з приховуванням справжніх намірів, на шкоду кредитору (фраудаторний договір), для уникнення сплати боргу. Правочин є фіктивним та має бути визнаний судом недійсним.

Правовими підставами позову позивач визначив ст. 13, 215, 234 Цивільного кодексу України.

Хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 23 грудня 2021 року Господарський суд Черкаської області постановив задовольнити клопотання Малого приватного підприємства «Агропромресурси» про відкладення підготовчого засідання; підготовче засідання відкласти на 17 січня 2022 року; для забезпечення дотримання прав відповідачів та третьої особи бути поінформованими про час і дату призначення наступного судового засідання розмістити інформацію про виклик Малого приватного підприємства «Агропромресурси», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України.

Від Малого приватного підприємства «Агропромресурси» (відповідач 1) до суду надійшли:

1) відзив на позовну заяву від 28.12.2021, у якому відповідач 1 просить:

відмовити у задоволені позову,

стягнути з позивача понесені ним судові витрати (наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат);

2) заява від 28.12.2021 про застосування наслідків спливу позовної давності;

3) клопотання (заява) від 10.01.2022 про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову.

Від ОСОБА_2 (відповідач 2) до суду надійшов відзив на позовну заяву від 31.12.2021 із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності, у якому відповідач 2 просить:

відмовити у задоволені позову,

стягнути з позивача понесені ним судові витрати (наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат).

Від ОСОБА_1 (позивач) до суду надійшло клопотання від 17.01.2022 (в відповідь на відзив), у якому позивач просить:

не застосовувати строки позовної давності,

поновити пропущений з поважної причини строк подання позову,

оголосити перерву та визначити строк для звернення з клопотанням про витребування письмових доказів.

Розглянувши подані сторонами клопотання, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 181 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту - ГПК України) для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до частини 1 статті 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з п. 6, 10, 19 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Щодо клопотання відповідача 1 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та скасування заходів забезпечення позову суд зазначає таке.

У судовому засіданні, що відбулося 17.01.2022 представник відповідачів 1, 2 клопотання підтримав, заявив, що справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. У судовому засіданні було оголошено перерву.

У підготовчому засіданні суд видалявся у нарадчу кімнату для підготовки ухвали, відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у судовому засіданні 18.01.2021 оголошена вступна та резолютивна частини ухвали суду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач 1 зазначив, що позивачем є особа, яка ніколи не була учасником (засновником) підприємства відповідача 1, та корпоративними правами ніколи не володіла.

Позивачем є особа, яка не заявляє жодних прав на корпоративні права в статутному капіталі відповідача 1 та не може за будь-якого варіанта вирішення справи стати в майбутньому власником таких прав на підставі рішення у даній справі.

Тобто, позивачем не є особа, яка має/мала (чи може мати) власний корпоративний чи матеріальний (опосередковано через володіння долею в статутному капіталі відповідача 1) інтерес у статутному капіталі відповідача 1.

Відповідач 1 не є боржником позивача і позивач взагалі не висуває жодних позовних вимог щодо самого відповідач 1 як такого чи його майна. Вимоги позивача не стосуються невиконання будь-яких зобов`язань з боку відповідач 1.

Позовними вимогами є визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі відповідача 1, укладеного між двома учасниками МПП «Агропромресурси», тобто відповідач 1 не укладав оскаржуваний правочин та не є його стороною.

Отже, відповідач 1 не є стороною спору у даній справі.

За наведених фактичних обставин справи, предметом позову не є захист корпоративних прав позивача чи відновлення певного корпоративного становища позивача, предметом спору є захист прав позивача як кредитора боржника, фізичної особи, з метою недопущення неправомірного зменшення (на переконання позивача) обсягу відповідальності боржника, фізичної особи, перед кредитором, позивачем, також фізичною особою.

Спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач 1 посилається на аналогічні правові висновки, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 910/6503/21:

«Як уже зазначалось, звертаючись із цим позовом, позивач просив визнати недійсним договір дарування простих бездокументарних іменних акцій від 06.03.2019, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, виходив з того, що:

- заявлений спір ґрунтується на правовідносинах, направлених на захист прав позивача як стягувача у виконавчому провадженні (ВП № 62368307) щодо майна ОСОБА_2 , яким остання розпорядилась, відчуживши його іншій фізичній особі - ОСОБА_3 , крім того сторонами оспорюваного правочину є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових;

- характер і предмет спору свідчать про те, що інтерес позивача не пов`заний з набуттям ним «прав із акції» відносно емітента - Публічного акціонерного товариства «Могилів-Подільський консервний завод», а з необхідністю відновити становище, яке існувало до зловживання ОСОБА_2 належними їй цивільними правами з наміром уникнути відповідальності за грошовими зобов`язаннями перед позивачем;

- немайновий спір між фізичними особами у спорі, рішення якого при задоволенні позову не передбачає передачі корпоративних прав, часток, паїв чи акцій позивачу, не належить до спорів, які розглядаються у порядку господарського судочинства, і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

У справі № 927/90/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вимоги про визнання недійсним правочину, який підтверджує факт відчуження ОСОБА_4 корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Проун модерн» на користь ОСОБА_5 обґрунтовані тим, що вказаний правочин спрямований на ухилення відповідача від виконання судового рішення у справі № 927/313/18; позивач не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Проун модерн» та не має на меті отримати частку ОСОБА_4 у товаристві з метою участі в управлінні та діяльності цієї юридичної особи, адже його вимоги спрямовані до відповідача саме як до боржника у зобов`язальних відносинах; заявлений позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, а направлений на захист його прав як стягувача у виконавчому провадженні; сторонами оспорюваного правочину є фізичні особи, а правовідносини сторін спору не мають ознак господарсько-правових. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такий спір не містить ознак корпоративного і має здійснюватися за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Правовідносини у справі № 927/90/19 та у справі, що переглядається, є подібними. Це підтверджується ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27.10.2021 у цій справі.

Таким чином, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справі № 927/90/19, та встановлені судами попередніх інстанцій обставини про те, що заявлений позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, а направлений на захист його прав як стягувача у виконавчому провадженні, а також те, що сторонами оспорюваного правочину є фізичні особи, і правовідносини сторін спору не мають ознак господарсько-правових, Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України».

За приписами ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Положеннями ст. 1 та ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України, за змістом п. 4, 15 ч. 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Вирішення питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження нормами процесуального права віднесено до компетенції суду (п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 ГПК України).

З метою встановлення всіх обставин для вирішення питання про належність даного спору до тієї чи іншої юрисдикції, з`ясування правовідносин, на яких ґрунтуються вимоги, спрямовані до відповідачів, для забезпечення правильного, своєчасного розгляду справи та забезпечення сторонам рівних прав і можливостей у господарському процесі, з метою недопущення порушення прав сторін, господарський суд дійшов висновку, про передчасність клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з її непідвідомчістю суду господарської юрисдикції.

Разом з цим, слід зазначити, що суд після відкриття провадження у справі, встановивши, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, закриває провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Згідно з п. 1, 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Отже суд вважає, що клопотання про закриття провадження у стадії виконавчого провадження є передчасним, оскільки необхідно з`ясувати правовідносини учасників справи, що можливо зробити тільки при розгляді справи по суті.

З метою забезпечення принципів змагальності сторін та надання можливості учасникам справи реалізувати свої права, а також з метою забезпечення належних умов для повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, керуючись ст. 177, 181-183, 202, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання керівника Малого приватного підприємства «Агропромресурси» від 10.01.2022 про закриття провадження у справі відмовити.

Підготовче засідання відкласти на 10 год. 30 хв. 22 лютого 2022 року.

Засідання провести в приміщенні Господарського суду Черкаської області м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, зал судових засідань 217, тел. канцелярії 31-21-49.

Викликати у підготовче засідання представників учасників справи, яким мати при собі документи, які підтверджують їх повноваження на представництво сторін та особу (довіреність, паспорт).

Роз`яснити сторонам про їх обов`язок повідомляти суд про причини неявки у підготовче засідання і, що у разі їх неявки наступають наслідки передбачені статтями 183, 202 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційними засобами зв`язку

Повідомити учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, - сourt.gov.ua/fair/.

Ухвала набирає законної сили 18.01.2022 в порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, і не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 січня 2022 року.

Суддя О.В. Чевгуз