РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2022Справа № 910/19398/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі»

про стягнення 27 807,52 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» (далі - відповідач) про стягнення 27 807,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань по договору поставки № 1702/21 від 17.02.2021, правомірність яких встановлено рішенням господарського суду у справі № 910/9466/21, та які фактично виконані 17.11.2021, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 16 966,94 грн пені, 4 041,34 грн 3% річних і 6 799,24 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

07.12.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи, ухвалу суду від 09.12.2021 позивач згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 814 отримав 05.01.2022.

09.12.2021 позивач засобами поштового зв`язку подав клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн та надав докази їх понесення для долучення до справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, ухвалу суду від 09.12.2021 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 822 отримав 14.12.2021, жодних клопотань до суду не надходило.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

17.02.2021 між ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» (покупцем, відповідачем) та ТОВ «Українська торгівельна компанія «Флагман» (постачальником, позивачем) був укладений договір поставки № 1702/21, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та в строки, встановлені цим договором, передати у власність покупцю продукцію - стретч-плівка, скотч, в певній кількості, відповідної якості і за ціною вказаною в специфікації, а покупець - прийняти товар та оплатити його на умовах, визначені у цьому договорі.

Згідно з п. 2.1 договору покупець оплачує товар поставлений постачальником за ціною вказаною в специфікації, рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Покупець здійснює оплату на умовах відстрочки платежу на 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника в грошовій одиниці України - гривні. Порядок та умови оплати товару покупцем може бути змінено за взаємною домовленістю сторін, про що укладається додаткова угода (пункт 2.5 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору узгоджено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з п. 7.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 17 лютого 2020 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

За видатковими накладними № 1094 від 09.03.2021 на суму 231364,36 грн, № 1188 від 15.03.2021 на суму 75945,60 грн позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 307309,96 грн., проте відповідач вартість отриманого товару не сплав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 910/9466/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021, позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» 307309,96 грн боргу, 7424,14 грн пені, 1503,31 грн 3% річних, 2151,17 грн інфляційних втрат, 4775,83 грн судового збору.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі (№ 910/19398/21) позивач вказує, що по справі № 910/9466/21 розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат був здійснений станом на 09.06.2021, тому враховуючи фактичне виконання відповідачем зобов`язань з оплати боргу в сумі 307 309,96 грн - 17.11.2021, наявні підстави для стягнення з відповідача за період прострочення з 10.06.2021 по 17.11.2021 пені у сумі 16 966,94 грн, 3% річних у сумі 4041,34 грн, інфляційних втрат у сумі 6 799,24 грн.

Розглянувши спір по суті заявлених вимог, суд зазначає таке.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 по справі № 910/9466/21, яке набрало законної сили, було встановлено наявну заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 307 309,96 грн та факт невиконання зобов`язань з її оплати.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за завдані збитки має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України за спірний період.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано.

Судоми встановлено, що за платіжним дорученням № 1510 від 17.11.2021 відповідачем здійснено погашення основного боргу, присудженого до стягнення з відповідача на користь позивача за рішенням суду по справі № 910/9466/21, у сумі 307 309,96 грн - 17.11.2021.

Як зазначає позивач, у справі № 910/9466/21 за прострочення виконання зобов`язання з оплати 307 309,96 грн розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено станом на 09.06.2021.

За період прострочення виконання зобов`язання з оплати 307 309,96 грн боргу по даній справі позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 4041,34 грн, інфляційних втрат у сумі 6 799,24 грн за період з 10.06.2021 по 17.11.2021 прострочення, право на нарахування яких є правомірним.

Водночас, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при здійснені розрахунку річних та пені та інфляційних втрат, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється їх стягнення (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 910/13064/17, від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 25.02.2020 у справі № 910/2615/18).

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних у даній справі, суд встановив, що належними до стягнення за період з 10.06.2021 по 16.11.2021 прострочення є інфляційні втрати у сумі 9 312,11 грн та 3% річних у сумі 4 041,34 грн, тому, враховуючи ст. 14 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення вказаних вимог у межах розрахунку позивача, тобто у сумі 6 799,24 грн інфляційних втрат та 4041,34 грн 3% річних.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 16 966,94 грн пені за період з 10.06.2021 по 17.11.2021 прострочення, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У спірних правовідносинах право на нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання передбачено п. 5.2 договору.

Як вже зазналось судом, у межах справи № 910/9466/21 позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 7424,14 грн пені, а саме: пеню за період з 08.04.2021 по 09.06.2021 щодо стягнення 231 364,64 грн боргу та за період з 14.04.2021 по 09.06.2021 щодо стягнення 75 945,60 грн боргу; вказані вимоги були задоволені у повному обсязі.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, шестимісячний строк нарахування пені, встановлений приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, закінчився 08.10.2021 щодо нарахування пені на суму 231 364,36 грн боргу та 14.10.2021 щодо нарахування пені на суму 75 945,60 грн боргу.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що оскільки строк нарахування пені, встановлений позивачем з 10.06.2021 по 17.11.2021, є таким, що визначений поза межами шестимісячного строку для нарахування пені, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, і умовами договору не передбачено його збільшення, належними до стягнення є 16 394,42 грн пені, а саме 12 183,08 грн за період з 10.06.2021 по 08.10.2021 прострочення щодо суми 231 364,36 грн боргу та 4 211,34 грн пені за період з 10.06.2021 по 14.10.2021 прострочення щодо суми 75 945,60 грн боргу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача та встановлених судом обставин не спростував.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 4041,34 грн 3% річних і 6799,24 грн інфляційних втрат та 16394,42 грн пені. В решті суми заявлених вимог належить відмовити у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію ордеру серія АЕ № 1105876 від 24.11.2021, виданого АО «Смарт Юрист» адвокату Циганок Р.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 64 від 02.01.2019 на представництво інтересів в Господарському суді міста Києва;

- копію договору про надання правової допомоги № 64 від 02.01.2019, укладеного між ТОВ «УТГ «Флагман» (клієнтом) та АО «Смарт Юрист» (АО);

- копію додаткової угоди № 1 від 31.12.2021 про продовження договору про надання правової допомоги № 64 від 02.01.2019 до 31.12.2021;

- копію додаткової угоди № 5 від 16.11.2021 до договору про узгодження між клієнтом та АО переліку послуг з правової допомоги клієнту у справі про стягнення з ТОВ «ТД «Житомирські ласощі» пені, 3% річних та інфляційних втрат, вартістю послуг 5000,00 грн;

- копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 4 від 30.11.2021 щодо підготовки та подачі позовної заяви ТОВ «ТД «Житомирські ласощі» пені, 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено додатковою угодою № 5 від 16.11.2021 до договору № 64 від 02.01.2019 на суму 5000,00 грн;

- копію Звіту про надану правничу допомогу від 30.11.2021;

- копію рахунку на оплату № 244 від 25.11.2021 на суму 5000,00 грн;

- копію платіжного доручення № 2083 від 06.12.2021 на суму 20 000,00 грн оплати послуг по договору № 64 від 02.01.2019 по рах №№243, 244 від 25.11.2021.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За умовами п. 4.1 договору про надання правничої допомоги № 64 від 02.01.2019 визначено, що надання правничої допомоги оплачується в розмірах і на умовах, встановлених додатком до договору.

Приймання-передача наданих послуг щомісячно оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг (п. 4.2 договору).

Додатковою угодою № 5 від 16.11.2021 до договору клієнтом та АО узгоджено перелік послуг з надання правової допомоги клієнту: підготовка та подача позовної заяви до ТОВ «ТД «Житомирські ласощі» пені, 3% річних та інфляційних втрат, що включає: аналіз отриманих від клієнта документів; надання правової кваліфікації обставин справи; визначення нормативно-правової підстави вимоги; моніторинг судових рішень; визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції; підготовка та подача позовної заяви до Господарського суду міста Києва, супроводження даної справи у суді першої інстанції, всього вартістю послуг 5000,00 грн.

Відповідно до підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг № 4 від 30.11.2021 до договору № 64 від 02.01.2019, адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги щодо підготовки та подачі позовної заяви ТОВ «ТД «Житомирські ласощі» пені, 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено додатковою угодою № 5 від 16.11.2021 до договору № 64 від 02.01.2019, вартістю послуг 5 000,00 грн.

Судом враховано, що вказані послуги на суму 5000,00 грн оплачені клієнтом на рахунок АО платіжним дорученням № 2083 від 06.12.2021.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заперечень на клопотання позивача про розподіл цих витрат та заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, до суду не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/19398/21, і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, за відсутності заперечень відповідача, наявні підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4897,06 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «Флагман» 4 041,34 грн (чотири тисячі сорок одну гривню 34 коп) 3% річних, 6 799,24 грн (шість тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень 24 коп) інфляційних втрат, 16 394,42 грн (шістнадцять тисяч триста дев`яносто чотири гривні 42 коп) пені, 2 223,26 грн (дві тисячі двісті двадцять три гривні 26 коп) витрат по сплаті судового збору, 4 897,06 грн (чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім гривень 06 коп) витрат на правничу допомогу.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 04.02.2022.

Суддя О.Г. Удалова