РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/18636/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроніс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102; ідентифікаційний код 22868348)

про стягнення 42 934, 38 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроніс Україна", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 42 934, 38 грн на підставі полісу № АР 001582854 за збитки спричинені страхувальником відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

12.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було дотримано досудового врегулювання спору, а розмір суми страхового відшкодування повинен вираховуватися у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, приймаючи до уваги, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 7634197 від 01.07.2020, відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіль Citroen C4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24.06.2021 в Одеській області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Citroen C4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ 21093, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застраховано відповідачем згідно полісу АР № 001582854 (ліміт за шкоду майну - 130 000, 00 грн, франшиза - 2 600, 00 грн.).

Внаслідок вказаної вище ДТП було пошкоджено автомобіль Citroen C4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 чим завдано власнику матеріального збитку.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.07.2021 у справі № 521/10355/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненій 24.06.2021 ДТП та відповідно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник позивача у відповідності до вимог договору та чинного законодавства повідомив позивача про ДТП, яка мала місце 24.06.2021 та відповідно звернувся до позивача із заявою на виплату суми страхового відшкодування.

Згідно рахунку ФОП Дієсперов В.В. № УККЗ017901/ від 02.07.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen C4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в загальному становить 59 102, 91 грн.

На підставі страхового акту № 2146802-1 від 12.07.2021 позивачем прийнято ріщення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 59 102, 91 грн та згідно платіжного доручення № 36357 від 12.07.2021 вказану суму перераховано на рахунок ФОП Дієсперов В.В. із зазначенням призначення платежу: «Страх.відш.зг.СА№2146802-1 від 12.07.2021. та дог. № 7634197 від 01.07.2020, стр. ОСОБА_1, заява 29.06.2021 рах. № УКК3017901/ від 02.07.2021.

Відтак, з огляду на викладене, позивач заявляючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з тим, що ним було виплачено суму страхового відшкодування потерпілій особі (страхувальнику), до нього перейшло право вимоги в межах фактичних витрат до відповідача, як до особи, відповідальної за заподіяну внаслідок ДТП шкоду, а саме право вимоги в розмірі суми страхового відшкодування - 42 934, 38 грн із вирахуванням франшизи - 2 600, 00 грн та із застосуванням коефіцієнта фізичного зносу 0, 61.

Натомість відповідач у своєму відзиві зазначає, що позивачем не було дотримано положень, передбачених п. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не було подано заяву відповідачу про страхове відшкодування у зв`язку з чим витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

Також відповідач посилається на необхідність застосування Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при застосуванні обов`язку відповідача відшкодовувати шкоду.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вина водія ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.07.2021 у справі № 521/10355/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АР 001582854 в розмірі 59 102, 91 грн, у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СТО) вказану суму страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 36357 від 12.07.2021.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З урахуванням приписів ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та необхідності урахування коефіцієнта фізичного зносу при вирахуванні суми страхового відшкодування, яка підлягає сплаті відповідачем, позивачем до матеріалів справи надано звіт вих. № 29374 від 02.11.2021 про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу, в якому зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Citroen C4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 0,61.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Підсумовуючи викладене вище, судом досліджено розрахунок позивачем суми страхового відшкодування та відповідно встановлено, що заявлена до стягнення сума в розмірі 42 934, 38 грн розрахована у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак підлягає стягненню на користь позивача.

На спростування доводів відповідача суд зазначає, що у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

При тому, суд звертає увагу відповідача, що як позивачем так і судом при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування враховано положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а відтак доводи позивача не приймаються судом до розгляду.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи те, що позивачем виплачено суму страхового відшкодування, а також з огляду на відсутність з боку відповідача доводів на спростування позиції позивача, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 42 934, 38 грн, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроніс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102; ідентифікаційний код 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування в розмірі 42 934 (сорок дві тисячі дев`ятсот тридцять чотири) грн 38 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 02.02.2022

Суддя Д.О. Баранов