УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/20629/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Багай Н.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравіа",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

про стягнення 143 037,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі №910/20629/20, подана 05.01.2022.

20.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравіа" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі №910/20629/20, в якому ТОВ "Інтеравіа" просить відмовити у відкритті касаційного провадження за вищевказаною касаційною скаргою, оскільки скаржником не зазначено аргументованих підстав, які б попри малозначність справи давали підстави для відкриття касаційного оскарження.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги та перевіривши доводи, що викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеравіа" у запереченнях проти відкриття касаційного провадження, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 910/20629/20 і в обґрунтування цієї відмови зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості в розмірі 143 037,66 грн, у тому числі: 100 407,38 грн основного боргу, 9 499,58 грн пені, 27 878,20 грн штрафу, 2 164,91 грн - 3% річних та 3 087,59 грн інфляційних втрат коштів, що менше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (210 200,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/20629/20 є малозначною.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки, на думку скаржника, стосується не лише сторін у справі, а й інших орендарів, орендодавців та балансоутримувачів нерухомого державного майна, яке використовується для розміщення транспортних засобів з перевезення пасажирів. Скаржник вважає, що існує необхідність формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування положень постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" від 15.07.2020 № 611 щодо орендарів, які не мають ліцензії на перевезення пасажирів, а лише забезпечують обслуговування пасажирів.

Розглянувши наведені підстави, що викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження у справі, оскільки доводи скаржника про те, що справа № 911/1539/21 становить значний суспільний інтерес не є належним чином обґрунтованими.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами ?а?, ?б?, ?в?, ?г? пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).Таким чином, законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі №910/20629/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021 у справі №910/20629/20.

2. Матеріали касаційної скарги на 27 (двадцяти семи) аркушах, у тому числі платіжне доручення № 7509 від 30.12.2021 на суму 4 292,00 грн, повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай