ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1819/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С.Граматик

за участю представників:

від позивача - Смірнов В.С.,

від відповідачів:

1) Виконавчого комітету Одеської міської ради - Садардінова І.В.,

2) Одеської міської ради - Садардінова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Одеської міської ради про:

- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004 р. № 586 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 10.03.2005 р. № 123 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 259,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.12.2008 р. № 1392 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальна площа 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.02.2009 р. № 46 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу № 501 (загальна площа 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

Як вказує позивач, ОСББ "Піонер" створено 17.12.2008 р. власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та здійснює від їх імені управління вищевказаним будинком відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Цивільного кодексу України. Так, позивач вказує, що будинки прийнято в управління в 2009 році від КП ЖКС "Фонтанський" за актами приймання-передачі.

При цьому позивач зазначає, що у січні-лютому 2021 року невідомі особи неодноразово з`являлися в будинках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та оглядали нежитлові підвальні приміщення цих будинків площею 72,2 кв.м, 428,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та 259,3 кв.м, 46,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , а на всі запитання мешканців будинків вони повідомляли, що вони покупці, а приміщення знаходяться у комунальній власності та незабаром будуть реалізовані.

В подальшому, як вказує позивач, 12.02.2021 р. ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Смірновим В.С. з метою отримання інформації та за потреби оскарження протиправних дій щодо майна позивача, яким 13.02.2021 р. направлено запит до КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, на який 17.02.2021 р. отримано відповідь, згідно якої право власності на:

- нежитлові приміщення підвалу № 501 (загальна площа (кв.м): 72,2, реєстраційний номер майна: 26798402, зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради 25.02.2009 р., дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 20.03.2009 р., номер запису: 3838 в книзі: 10ог-62) житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежилі підвальні приміщення (загальна площа (кв.м): 428,4, реєстраційний номер майна: 14782111, зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради 06.04.2006 р. серія № НОМЕР_1 , дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 17.05.2006 р., номер запису: 3838 в книзі: 52неж-87) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежилі підвальні приміщення (загальна площа (кв.м): 259,3, реєстраційний номер майна: 20603593, зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради 27.08.2007 р., дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 11.10.2007 р., номер запису: 270 в книзі: 7ог-25) житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальна площа (кв.м): 46,2, реєстраційний номер майна: 26410663, зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради 13.01.2009 р., дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 11.02.2009 р., номер запису: 270 в книзі: 10ог-22) житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивач зауважує, що 25.03.2021 р. та 24.05.2021 р. його представником на запит від 24.02.2021 р., 18.03.2021 р. та 20.05.2021 р. отримано від Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, відповідно до яких:

- 30.09.2004 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення № 586, яким вирішено оформити та видати Одеській міській раді свідоцтво про право власності на нежилі підвальні приміщення, (загальна площа (кв.м): 428,4) за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвати приміщення за Одеською міською радою;

- 10.03.2005 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення № 123, яким вирішено оформити та видати Одеській міській раді свідоцтво про право власності на нежилі підвальні приміщення (загальна площа (кв.м): 259,3) за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвати приміщення за Одеською міською радою;

- 11.12.2008 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення № 1392, яким вирішено зареєструвати за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальна площа (кв.м): 46,2 ) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 11.02.2009 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення № 46, яким вирішено зареєструвати за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу № 501, (загальна площа (кв.м): 72,2) за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того позивач зазначає, що листами від 29.03.2021 р. та 13.04.2021 р. ним від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було отримано свідоцтва про право власності та технічні паспорти до них, відповідно до яких:

- 06.04.2006 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2004 р. № 586 видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на нежилі підвальні приміщення, (загальна площа (кв.м): 428,4) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 27.08.2007 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.03.2005 р. № 123 видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_2 на нежилі підвальні приміщення (загальна площа (кв.м): 259,3) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 13.01.2009 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.12.2008 р. № 1392 видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальна площа (кв.м): 46,2) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 25.02.2009 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.02.2009 р. № 46 видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_4 на нежитлові приміщення підвалу № 501, (загальна площа (кв.м): 72,2) за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас позивач вважає вказані рішення відповідача незаконними та такими, що мають бути скасованими в частині оформлення, видачі свідоцтв про право власності та реєстрації за Одеською міською радою на вказані нежитлові підвальні приміщення.

Так, із посиланнями на положення ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 368, 369, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 385 ЦК України, ст.ст. 16, 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст. 1, 5, 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному буднику" позивач зауважує, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку в силу вимог законодавства є спільною власністю власників квартир багатоквартирного будинку, а тому, враховуючи належність спірних приміщень до допоміжних, а отже, таких, що відповідно до системного аналізу наведених вище норм, належать до спільної сумісної власності власників квартир багатоквартирного будинку. Таким чином позивач вважає, що з огляду на недотримання відповідачем-1 вимог нормативно-правових актів, якими встановлено право спільної сумісної власності власників квартир багатоквартирного будинку на приміщення загального користування та допоміжні приміщення, при прийнятті оскаржуваних рішень, позовні вимоги мають бути задоволені.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р. вказану позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" (вх. № 1892/21) залишено без руху, оскільки заявником до позовної заяви не надано доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, а також не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі. Також судом встановлено, що з доданої до позовної заяви копії статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" вбачається, що надана позивачем копія є неякісною та нечитаємою.

08.07.2021 р. до суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 18328/21), до якої позивачем додано докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів та докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі. Також позивачем надано належним чином засвідчену читаєму копію статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2021 р. позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1819/21 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 28.07.2021 р. Також вказаною ухвалою запропоновано позивачу надати обґрунтування підстав залучення до участі у справі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

28.07.2021 р. відповідачем подано до господарського суду клопотання про продовження строку для надання відзиву, в обґрунтування якого відповідач вказує, що на даний момент Виконавчий комітет Одеської міської ради позбавлений об`єктивної можливості надати відзив на позовну заяву з підстав відсутності у нього необхідних для формування правової позиції документів. Так, відповідач зауважує, що не є розпорядником інформації щодо порушених у справі № 916/1819/21 правовідносин, тому з метою формування правової позиції направив відповідні запити до інших виконавчих органів місцевого самоврядування, що свідчить про те, що комітетом вживаються заходи задля можливості викладення заперечень, думок та аргументів у заявах по суті справи, зокрема у відзиві на позов. При цьому відповідач зазначив, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не визнає заявлені позовні вимоги.

Також 28.07.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшла заява щодо обґрунтування підстав залучення до участі у справі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в якості третіх осіб.

Під час підготовчого засіданні 28.07.2021 р. представник відповідача не заперечував проти задоволення заяви позивача щодо залучення третіх осіб.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2021 р. до участі у справі № 916/1819/21 залучено Одеську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, при цьому підготовче засідання відкладено на 31 серпня 2021 р.

11.08.2021 р. від відповідача - Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов до господарського суду відзив на позовну заяву. Так, стосовно законності підстав набуття територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на спірні приміщення відповідач вказує, що в період існування СРСР згідно вимог ст. 11 Конституції СРСР 1977 року державі належало на праві власності майно всіх державних, торгівельних та комунальних підприємств, організованих державою, житловий фонд, а також інше майно, необхідне для виконання завдань, що стоять перед державою. При цьому відповідач зазначає, що тільки з прийняттям у 1990 році Закону СРСР "Про заснування поста Президента СРСР і внесення змін та доповнень до Конституції (Основного Закону) СРСР" державною власністю стала загальносоюзна власність, власність союзних республік, власність автономних республік, автономних областей, автономних округів, країв, областей та інших адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Крім того відповідач зазначає, що на підставі Постанови КМУ від 05.11.1991 р. № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХХІ затверджений Перелік державного майна, що передано у власність Одеської обласної ради та Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, при цьому згідно з п. 1 розділу "Житлово-комунальне господарство" додатку 2 до вказаного рішення у комунальну власність адміністративно-територіальної одиниці м. Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Рад народних депутатів. В подальшому, як вказує відповідач, рішеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2004 р. № 586 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси", від 11.02.2009 р. № 46 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси, від 10.03.2005 р. № 123 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси", від 11.12.2008 р. № 1392 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" проведено технічні інвентаризації нежитлових підвальних приміщень за адресами: м. Одеса, АДРЕСА_1-б (нежитлове підвальне приміщення загальною площею 428,4 кв.м); м. Одеса, АДРЕСА_1-б (нежитлове підвальне приміщення загальною площею 72,2 кв.м); м. Одеса, АДРЕСА_1-в (нежитлове підвальне приміщення загальною площею 259,3 кв.м); м. Одеса, АДРЕСА_1-в (нежитлове підвальне приміщення загальною площею 46,2 кв.м).

При цьому відповідач вказує, що на підставі вказаних рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради Одеській міській раді видано свідоцтва про право власності на спірні нежилі приміщення, а саме від 06.04.2006 р. № НОМЕР_6, від 25.02.2009 р. НОМЕР_5, від 06.03.2006 р. № НОМЕР_7 та від 13.01.2009 р. НОМЕР_3.

Разом з тим Виконавчий комітет Одеської міської ради звертає увагу на те, що вказані рішення прийнято на підставі норм чинного законодавства України, а саме: рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-XXI "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області", статтей 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Також відповідач зауважує, що з урахування діючого на той час законодавства України територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради на законних підставах набула право власності на спірні нежилі приміщення. Крім того відповідач додає, що судами касаційних інстанцій вже встановлювався факт того, що весь житловий та нежитловий фонд в межах міста Одеси, за виключенням державної власності, колективної власності та особистої власності, перейшов до комунальної власності територіальної громади м. Одеси (постанова Верховного Суду України від 22.04.2019 р. по справі № 522/31671/13-ц).

Стосовно обґрунтування позиції, що нежитлові приміщення підвалів, що розташовані за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-в та м. Одеса, АДРЕСА_1-6, не відносяться до допоміжних та не є спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку відповідач зазначає, що вказані приміщення є нежитловими, які не належать до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна та перебувають у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Так, відповідач вказує, що на виконання п. 1 рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 р. № 882-VII "Про передачу багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств "Житлово-комунальний сервіс" м. Одеси, 30.11.2016 р. згідно з актами приймання-передачі в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків на баланс КП ЖКС "Фонтанський" передано житлові будинки за адресою: м. Одеса АДРЕСА_1-в та № 5-б. При цьому, як зазначає відповідач, нежитлові приміщення підвалів не вибули з власності територіальної громади м. Одеси. Надалі відповідач зазначає, що в 2009 році відповідно до акту - приймання передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс КП ЖКС "Фонтанський" передано житлові будинки за адресою: м. Одеса АДРЕСА_1-в та № 5-б ОСББ "Піонер". Наразі відповідач принципово наголошує, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у спірних приміщеннях інженерних комунікацій та технічних пристроїв, без доступу до яких експлуатація житлових будинків за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 є неможливою. Крім цього, у позовній заяві та в доданих до неї документах, як вказує відповідач, відсутні будь-які відомості про те, чи використовуються наразі позивачем вказані приміщення для обслуговування будинків та чи використовувались раніше, адже житлові будинки було передано на баланс позивача ще у 2009 році, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі житлового комплексу.

Крім того відповідач вказує, що Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (статті 1,5), який до даних правовідносин застосовує позивач, був прийнятий 14 травня 2015 року, тобто на момент прийняття вищевказаних рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради вказаний Закон не діяв, з огляду на що застосуванню не підлягає.

Між тим відповідач зауважує, що позивачем по справі є ОСББ "Піонер", а не особисто власники приватизованих квартир, до того ж позивачем в обґрунтування позову з посиланням на норми Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не надано доказів стосовно того, чи отримали співвласники будинків за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, у приватну власність квартири на підставі приватизаційної процедури або вони стали власниками квартир в даному будинку на підставі цивільно-правових угод. Таким чином, на думку відповідача, позивач безпідставно посилається на норми Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Разом з тим щодо визначення позивачем при подані позовної заяви неналежного відповідача, а саме Виконавчого комітету Одеської міської ради, останній звертає увагу, що на момент пред`явлення позову ОСББ "Піонер" законним власником вищевказаних нежитлових приміщень є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, з огляду на що в даному випадку визнання незаконним та скасування рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2004 р. № 586 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси", від 11.02.2009 р. № 46 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси", від 10.03.2005 р. № 123 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси", від 11.12.2008 р. № 1392 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" в частині оформлення, видачі свідоцтв про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежитлових підвальних приміщень в будинках, що розташовані за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 та м. Одеса, АДРЕСА_1-В безпосередньо стосується прав та законних інтересів власника спірних нежитлових приміщень - Одеської міської ради.

Стосовно обраного ОСББ "Піонер" способу захисту порушених, на його думку, власних прав та прав співвласників багатоквартирних за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективний з огляду на те, що правовою підставою для звернення до суду може бути виключно захист прав та охоронюваних законом інтересів позивача, в той час як прийняття судового рішення на користь позивача у даній справі не буде мати наслідком поновлення його прав чи захист охоронюваних законом інтересів. Так, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, які є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, вичерпали свою дію внаслідок їх виконання, при цьому такі рішення самі по собі не є правовстановлюючими документами, а лише легітимізують вже існуюче право власності, створюють правову підставу для оформлення (державної реєстрації) речового права на майно у встановленому законодавством порядку. На думку відповідача, скасування вказаних рішень не породжує жодних правових наслідків ані для власника майна, ані для позивача, оскільки таке право ґрунтується на чинних правовстановлюючих документах.

30.08.2021 р. позивачем подано до господарського суду відповідь на відзив. Так, позивач вказує, що як вже наводилося в позовній заяві, на час прийняття оспорюваних рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради діяло законодавство, яким встановлено належність допоміжних приміщень до спільної власності власників квартир багатоквартирного будинку. До того ж позивач звертає увагу, що нормативно-правові акти, на які посилається відповідач як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення, регулювали загальний порядок розмежування загальнодержавної та комунальної власності.

Стосовно аргументів відповідача про відсутність на час прийняття спірного рішення в оспорюваній частині порушених прав та інтересів позивача, то останній зазначає, що п. 2 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає допоміжні приміщення багатоквартирного будинку як приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), при цьому стаття 5 цього ж Закону унормовує, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Так, позивач наголошує, що Конституцій Суд України у рішенні від 02.03.2004 р. № 4-рп/2004 вказав, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Таким чином, за ствердженнями позивача, вчинення останнім процесуальних дій для сприяння використанню власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, не позбавляє позивача права звернутися в суд із даним позовом після створення цього об`єднання. Наразі позивач зауважує, що при вирішенні даного спору визначальним є визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення того, чи відносяться спірні приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку. При цьому позивач вказує, що допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням, і лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Крім того позивач вважає посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду недоречними, оскільки у справі № 127/4843/16-ц встановлено, що спірне приміщення (вбудоване приміщення) належить до нежитлових приміщень і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, натомість, позивачем не доведено, що спірне приміщення є допоміжним (постанова Верховного Суду від 17.05.2018), в той же час приміщення, відносно яких прийняті оскаржувані рішення не є вбудованими приміщеннями, а є та були нежилими підвальними приміщаннями, в яких, в тому числі, наявні будинкові комунікації. Як приклад позивачем надається фотофіксація частини нежитлових приміщень підвалу у будинку по АДРЕСА_2 та 5-В, при цьому позивач зазначає, що ним правомірно та обґрунтовано здійснено посилання на статус спірних приміщень підвалу як допоміжних у розумінні Законів України "Про приватизацію державного житлового фонду", "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Також позивач зазначає, що посилання Виконавчого комітету Одеської міської ради на те, що він є неналежним відповідачем, необґрунтовані, оскільки предметом позову є часткове скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради.

Стосовно посилання відповідача на те, що свідоцтва про право власності не скасовані, не визнані судом незаконними, позивач зазначає, що визнання недійсним та скасування рішення виконкому як первинної підстави для вибуття спірних приміщень із права власності власників квартир багатоквартирного будинку є належним способом захисту, а тому відсутні підстави і для заявлення вимог про визнання недійсними свідоцтв про право власності, які видані саме на підставі оскаржуваного рішення відповідача. При цьому позивач зазначає, що свідоцтво про право власності є документом, яким оформляється відповідне право, але не є підставою виникнення, зміни чи припинення цього права, тобто свідоцтва, на які посилається відповідач, не породжують виникнення у Одеської міської ради відповідного права, а тільки фіксують факт його наявності. Крім того позивач вказує, що посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, відповідно до якого ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані або змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, не спростовує доводів позивача, оскільки предметом спору не є законність чи незаконність скасування органами місцевого самоврядування власних рішень. При цьому позивач зазначає, що посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові ВС від 31.01.2018 р. по справі №911/1563/17, не можуть братись до уваги, оскільки у вказаній справі предметом спору було скасування рішень органу місцевого самоврядування про визнання незаконними та скасування власних рішень, у контексті чого Верховним Судом і було аналізовано вичерпання ненормативними актами своєї дії. Разом з тим позивач наголошує, що у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 зазначено, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Отже, як вказує позивач, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача (аналогічну правову позицію, за ствердженнями позивача, висловлено у постанові ВС від 12.12.2019 р. по справі № 820/6649/17).

У підготовчому засіданні господарського суду 31 серпня 2021 року було протокольно оголошено перерву до 09 вересня 2021 року о 11 год. 30 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

09.09.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Виконавчий комітет Одеської міської ради не погоджується із доводами позивача про те, що власники квартир в будинках за адресою: АДРЕСА_1 та № 5-б є співвласниками допоміжних приміщень (зокрема, нежитлових приміщень, що розташовані у підвалі багатоквартирного будинку, площею 259,3 кв.м та 46,2 кв.м, а також площею 428,4 кв.м та 72,2 кв.м), з огляду на те, що вказані приміщення є нежитловими, які не належать до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна та перебувають у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Також Виконавчий комітет Одеської міської ради надає до суду акти обстежень нежитлових приміщень (із відповідною фотофіксацією вказаних приміщень), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та № 5-в. Разом з тим відповідач звертає увагу суду на те, що з фотофіксації частини нежилих приміщень підвалу у будинках 5-б, 5-в, яку надає до суду позивач, неможливо встановити, яким саме приміщенням відповідають такі фотознімки та фактичну адресу розташування вказаних приміщень.

Крім того відповідач зазначає, що станом на 2009 рік відповідно до актів приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу КП ЖКС "Фонтанський" на баланс ОСББ "Піонер", уповноваженою особою ОСББ є голова ОСББ "Піонер" - ОСОБА_1., а в подальшому згідно розпорядження міського голови від 11.04.2017 р. № 3/2 про передачу в оренду БТ "Співвітчизник" нежитлових приміщень підвалу № 501, загальною площею 72,2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 - вже в особі голови правління БТ "Співвітчизник" було укладено (та підписано) з Департаментом комунальної власності Одеської міської ради договір оренди від 11.04.2017 р. № 577/57. При цьому відповідач вказує, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зміна відомостей про керівника юридичної особи ОСББ "Піонер" відбулась 13.09.2016 р. та інформацію про керівника та повноважну особу ОСББ - ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_2 (від 13.09.2016 р.). Все вищезазначене, а також те, що ОСОБА_1 була Головою ОСББ "Піонер" та в подальшому посадовою особою БТ "Співвітчизник", за ствердженнями відповідача, унеможливлює факт необізнаності ОСББ "Піонер" протягом 7 років (2009 - 2016 рр.) про статус нежилих приміщень, що на праві власності належать територіальній громаді м. Одеси.

Крім того позивач зауважує, що самостійний позов про визнання незаконними та скасувань рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради не виконує функції захист права особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таки правовідносин (у зв`язку з тим, що дія такого ненормативного акт вичерпується фактом їх виконання), тому така позовна вимога не може бути задоволена.

Також 09.09.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій відповідач зазначає, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 р. № 206 Виконавчий комітет ОМР вирішив Комунальному підприємству "ЖКС "Фонтанський" передати з балансу за актом приймання-передачі жилі будинки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер". При цьому відповідач вказує, що згідно відомостей про нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-б, 5-в вищезазначені акти містять інформацію про те, що: нежиле приміщення, площею 428,4 кв.м. - є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, передано Представництвом по УКВ в оренду Приморському територіальному відділенню "Союз ветеранів Афганістану", свідоцтво про право власності № НОМЕР_10 (АДРЕСА_1-б); нежиле підвальне приміщення, площею 72, 2 кв.м - є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, свідоцтво про право власності № САС НОМЕР_8 (АДРЕСА_1-б); нежиле підвальне приміщення, площею 46,2 кв.м - є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, передано Представництвом по УКВ в оренду ТОВ "Поліхімбуд", свідоцтво на право власності № САС НОМЕР_9 (АДРЕСА_1-в); нежиле підвальне приміщення, площею 259,3 кв.м - є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, передано Представництвом по УКВ в оренду громадській організації ВПТЦ "Пошук", свідоцтво на право власності № САС НОМЕР_8 (АДРЕСА_1-в). Виходячи з вищезазначених відомостей, за ствердженнями відповідача, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" було обізнане про те, що нежилі приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, а відтак було достеменно відомо на час підписання відповідних актів приймання-передачі. З огляду на викладене, відповідач, заперечуючи проти позову, вважає, що виходячи з загальних засад цивільного та господарського законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності можуть бути віднесені виключно обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об`єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності, а відтак із посиланнями на ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, постанови Верховного Суду, застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2021 р. строк підготовчого провадження у справі № 916/1819/21 продовжено на тридцять днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 04.10.2021 р.

У підготовчому засіданні господарського суду 04 жовтня 2021 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 12 жовтня 2021 року згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

12.10.2021 р. судом для повного та всебічного розгляду справи було здійснено виїзд на місце для огляду речових доказів за їх місцезнаходженням: приміщення підвалів площею 72,2 кв.м, 428,4 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-б та приміщень підвалів площею 259,3 кв.м, 46,2 кв.м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-в, про що складено протокол огляду доказів за їх місцем знаходженням в порядку ст. 82 ГПК України.

У підготовчому засіданні господарського суду 12 жовтня 2021 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 13 жовтня 2021 року о 11 год. 30 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін та третьої особи.

13.10.2021 р. позивачем подано до господарського суду заперечення на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Так, позивач вказує, що про порушення своїх прав він дізнався лише після отримання рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.04.2006 р., 27.08.2007 р., 13.01.2009 р. та 25.02.2009 р., що відбулося відповідно 18.03.2021 р. та 20.05.2021 р., до цього часу про їх існування позивачу не було відомо. При цьому стосовно посилань Виконавчого комітету Одеської міської ради на акти приймання-передачі житлових комплексів з балансу на баланс позивач зазначає, що відповідно до п. 5, 6, 7 Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (який діяв на час передачі будинку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 р. № 1521, передача житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом з планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією; кожній із сторін, що бере участь у прийманні-передачі, надається примірник акта приймання-передачі, підписаний членами комісії та затверджений керівництвом кожної сторони (підписи скріплюються печаткою); датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі. За ствердженнями позивача, тим самим порядком затверджено зразок акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, при цьому відповідно до актів приймання-передачі, які наявні в матеріалах справи, між останніми сторінками акту приймання передачі наявні аркуші з зазначенням "Відомості про нежитлові приміщення...", також на зазначених аркушах наявний напис із зазначеннями відомостей про комунальну власність територіальної громади м. Одеси, із зазначенням серії та номеру свідоцтва про право власності. Водночас, як вказує позивач, вказані аркуші не засвідчені жодним підписом чи печаткою, а їх наявність у вказаних актах не відповідає вищезазначеному порядку, а також в актах відсутні підписи сторін, в тому числі уповноваженої особи позивача, яка мало право їх здійснювати. В той же час позивача наголошує, що немає в наявності вказаних актів, а всі його копії позивач отримав саме від відповідача, при цьому під час підготовчого розгляду справи відповідач та третя особа не надали до суду оригінали вказаних актів для огляду, з огляду на що вказані акти не можуть бути належними доказами та не можуть братись до уваги судом як доказ.

Таким чином, за ствердженнями позивача, відповідач не довів про обізнаність позивача про рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.04.2006 р., 27.08.2007 р., 13.01.2009 р. та 25.02.2009 р., а відтак вказані рішення позивач не міг отримати раніше у зв`язку з тим, що фактично не знав про їх існування, а отже позовна давність не сплила.

Також 13.10.2021 р. позивачем подано до господарського суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої відповідач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004р. № 586 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 10.03.2005р. №123 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 259,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.12.2008р. №1392 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу №505 (загальна площа 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.02.2009р. №46 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу №501 (загальна площа 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 , видане 06.04.2006р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення (загальною площею 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_2 , видане 27.08.2007р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення загальною площею 259,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 , видане 13.01.2009р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальною площею 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_4 , видане 25.02.2009р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 501 (загальною площею 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в зазначеній заяві відповідач просить суд залучити Одеську міську раду до участі у справі в якості співвідповідача, оскільки оскаржувані свідоцтва про право власності були оформлені та видані Одеською міською радою.

У підготовчому засіданні господарського суду 13 жовтня 2021 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 22 жовтня 2021 року о 12 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін.

22.10.2021 р. відповідачем подано до суду заперечення на заяву позивача про уточнення позовних вимог.

Подана позивачем відповідно до приписів ст. 46 ГПК України заява про уточнення позовних вимог, яка під час підготовчого засідання представником позивача вказана як зміна предмету позову, судом прийнята до розгляду як така, що збільшує кількість заявлених вимог, не змінюючи при цьому підстави позову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2021 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Одеську міську раду та постановлено розгляд справи № 916/1819/21 здійснити спочатку. Також вказаною ухвалою суду призначено підготовче засідання на 15 листопада 2021 р.

12.11.2021 р. від відповідача - Одеської міської ради надійшов до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому міська рада викладає свої заперечення аналогічні тим, які були викладені Виконавчим комітетом Одеської міської ради у відзиві від 11.08.2021 р. При цьому відповідач вказує, що матеріали справи не містять жодного допустимого доказу того, що спірні приміщення є допоміжними, адже, виходячи із способу і порядку їх використання, місця їхнього розташування та загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, не доведено, що вони призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду. Крім того відповідач вважає, що посилання ОСББ "Піонер" на те, що в спірних приміщеннях знаходяться трубопроводи без доступу до яких експлуатація житлового будинку є неможливою, не може бути прийнято до уваги, оскільки позивачем не було доведено, що необхідне для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, без доступу до них експлуатація житлового будинку є неможливою. Між тим відповідач зауважує, що проведення виїзного судового засідання за участі усіх учасників справи відбулося за відсутності особи (спеціаліста/експерта), який має спеціальні знання, та міг би встановити приналежність вказаних комунікацій саме до комплексу обслуговування багатоквартирного будинку, а не спірних підвальних приміщень, а також на зазначеному судовому засіданні голова ОСББ "Піонер" сама неодноразово зазначала про те, що вказані приміщення надавались в оренду благодійним фондам, установам, іншим організаціям, за відомостями Департаменту у підвальному приміщенні (428 кв.м) знаходилась кафедра фізичної підготовки. За ствердженнями відповідача, все вищезазначене вкотре вказує на те, що спірні нежитлові приміщення є і залишаються самостійними об`єктами цивільно-правових відносин, що жодним чином не оскаржувалось та не ставилось під сумнів ОСББ "Піонер" з 2008 року.

Крім того Одеська міська рада підтримує подану Виконавчим комітетом Одеської міської ради заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог ОСББ "Піонер", оскільки Одеській міській раді було надано копію актів приймання-передачі житлових комплексів за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 та 5-в, що містить останній аркуш, засвідчений печаткою ОСББ "Піонер" із зазначенням кількості аркушів, яка передбачає наявність у актах приймання-передачі відомостей про нежитлові приміщення, що є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси.

У підготовчому засіданні господарського суду 15 листопада 2021 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 30 листопада 2021 року об 11 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін.

У підготовчому засіданні господарського суду 30 листопада 2021 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 20 грудня 2021 року о 16 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2021 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1819/21 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 18 січня 2022 р.

У судовому засіданні господарського суду 18 січня 2022 року по справі № 916/1819/21 було протокольно оголошено перерву до 24 січня 2022 року о 15 год. 30 хв., про що під розписку повідомлено представників сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2004 р. № 586 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" відповідно до рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 р. №266-XXI "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування та районів області", керуючись ст.ст. 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 та розпорядження Одеського міського голови від 23.05.2002 р. № 715-01р "Про оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна" було вирішено Комунальному підприємству "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" провести технічну інвентаризацію об`єктів нежитлового фонду комунальної власності, зокрема, підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1 рішення); оформити та видати Одеській міській раді свідоцтва про право власності на об`єкти, зазначені в п. 1.1. цього рішення та зареєструвати їх право власності за Одеською міською радою (п. 1.2 рішення).

На виконання вказаного рішення від 30.09.2004 р. № 586 Виконавчим комітетом Одеської міської ради 06.04.2006 р. було видано свідоцтво про право власності на нежилі підвальні приміщення серія ЯЯЯ № 282339, яким посвідчено те, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому, дійсно належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, в цілому складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 428,4 кв.м, відображених у технічному паспорті від 29.08.2005 р.

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10661145 від 17.05.2006 р., Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради на об`єкт - нежилі підвальні приміщення за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту - 14782111); підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 282339 від 06.04.2006 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Разом з тим, як встановлено судом, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.03.2005 р. № 123 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" відповідно до рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 р. №266-XXI "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування та районів області", керуючись ст.ст. 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 та розпорядження Одеського міського голови від 23.05.2002 р. № 715-01р "Про оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна" було вирішено Комунальному підприємству "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" провести технічну інвентаризацію об`єктів нежитлового фонду комунальної власності, зокрема, підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1 рішення); оформити та видати Одеській міській раді свідоцтва про право власності на об`єкти, зазначені в п. 1.1. цього рішення та зареєструвати їх право власності за Одеською міською радою (п.1.2 рішення).

На виконання вказаного рішення від 10.03.2005 р. № 123 Виконавчим комітетом Одеської міської ради 27.08.2007 р. було видано свідоцтво про право власності на нежилі підвальні приміщення серія НОМЕР_2, яким посвідчено те, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в цілому, дійсно належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, в цілому складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 259,3 кв.м, відображених у технічному паспорті від 20.06.2007 р.

При цьому із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16242220 від 11.10.2007 р. вбачається, що Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради на об`єкт - нежилі підвальні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту - 20603593); підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності серія НОМЕР_2 від 27.08.2007 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Крім того господарським судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.12.2008 р. № 1392 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" відповідно до рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-XXI "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування та районів області", керуючись ст.ст. 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.01.2003 р. № 6/5, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 р. № 919 "Про порядок підготовки та оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна" було вирішено провести технічну інвентаризацію об`єктів, зазначених у додатку до цього рішення (п. 2.1 рішення), а також зареєструвати за Одеською міською радою право власності на об`єкти нежитлового фонду згідно з додатком до цього рішення (п. 2.2 рішення), зокрема, приміщення підвалу № 505, загальною площею 46,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-В (п. 28 додатку до вказаного рішення).

Так, на виконання вказаного рішення від 11.12.2008 р. № 1392 Виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.01.2009 р. було видано свідоцтво про право власності на нежилі приміщення підвалу № 505 серія НОМЕР_3, яким посвідчено те, що об`єкт, який розташований за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1-В, в цілому, дійсно належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, об`єкт в цілому складається з приміщень, загальною площею 46,2 кв.м, відображених у технічному паспорті від 20.10.2008 р.

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21847122 від 11.02.2009 р., Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради на об`єкт - нежилі приміщення підвалу № 505 за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, буд. 5-В (реєстраційний номер об`єкту - 26410663); підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 від 13.01.2009 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Також господарським судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.02.2009 р. № 46 "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" відповідно до рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-XXI "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування та районів області", керуючись ст.ст. 29, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.01.2003 р. № 6/5, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 р. № 919 "Про порядок підготовки та оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна" було вирішено провести технічну інвентаризацію об`єктів, зазначених у додатку до цього рішення (п. 2.1 рішення), а також зареєструвати за Одеською міською радою право власності на об`єкти нежитлового фонду згідно з додатком до цього рішення (п. 2.2 рішення), зокрема, приміщення підвалу № 501, загальною площею 72,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (п. 52 додатку до вказаного рішення).

На виконання вказаного рішення від 11.02.2009 р. № 46 Виконавчим комітетом Одеської міської ради 25.02.2009 р. було видано свідоцтво про право власності на нежилі приміщення підвалу № 501 серія НОМЕР_5, яким посвідчено те, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в цілому, дійсно належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, об`єкт в цілому складається з приміщень, загальною площею 72,2 кв.м, основною площею 42,0 кв.м, відображених у технічному паспорті від 19.12.2008 р.

При цьому із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22228332 від 20.03.2009 р. вбачається, що Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради на об`єкт - нежилтлові приміщення підвалу № 501 за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту - 26798402); підставою виникнення права власності визначено свідоцтво про право власності серія НОМЕР_5 від 25.02.2009 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 р. № 206 "Про передачу житлових будинків на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" вирішено Комунальному підприємству "ЖКС "Фонтанський" передати з балансу за актом приймання-передачі жилі будинки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер".

На підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від "__"_____2009 р. багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було передано з балансу КП "ЖКС "Фонтанський" на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" (а.с. 11-16, т. 1). Згідно із вказаним актом загальна площа допоміжних приміщень 2493,9 кв.м, в т.ч. площа підвалів будинку складає 489,2 кв.м.

Також, як вбачається із матеріалів справи, на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс "__"_____ 2009 р. багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було передано з балансу КП "ЖКС "Фонтанський" на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" (а.с. 17-21, т. 1). Згідно із вказаним актом загальна площа допоміжних приміщень 2763,8 кв.м, в т.ч. площа підвалів будинку складає 830,3 кв.м.

Відповідно до положень статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер", затвердженого рішенням загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, оформленим протоколом № 2-16 від 04.10.2016 р., Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) багатоквартирних будників №5-Б та №5-В, що розташовані за місцезнаходженням: АДРЕСА_4 , відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Згідно п. 1 статуту ОСББ "Піонер" метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує, що при прийняті оскаржуваних рішень Виконавчим комітетом Одеської міської ради порушено вимоги нормативно-правових актів, якими встановлено право спільної сумісної власності власників квартир багатоквартирного будинку на приміщення загального користування та допоміжні приміщення, з огляду на що безпідставно вирішено оформити та видати Одеській міській раді свідоцтва про право власності на спірні підвальні приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_5 , відповідачі, заперечуючи проти заявленого позову, наголошують на тому, що спірні нежитлові приміщення перейшли до комунальної власності на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області", яким до переліку майна, переданого у власність міст обласного призначення, включено житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України).

Частиною першою статті 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на дати прийняття оспорюваних рішень) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Так, статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції, чинній станом на дати прийняття оспорюваних рішень) визначає, зокрема, що: допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

За змістом ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції, чинній станом на дати прийняття оспорюваних рішень) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників. Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції, чинній станом на дати прийняття оспорюваних рішень) спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об`єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов`язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, чинній станом на дати прийняття рішень від 30.09.2004 р., від 10.03.2005 р., від 11.12.2008 р.) власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

При цьому згідно п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, чинній станом на дату прийняття рішення від 11.02.2009 р.) власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 вказаного Закону наведено у рішенні Конституційного Суду від 02.03.2004 р. № 4-рп/2004 зі змінами згідно з рішенням Конституційного Суду від 09.11.2011 р. № 14-рп/2011.

Так, в рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.".

В рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 р. № 14-рп/2011 додатково роз`яснено: "1. В аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою".

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

При цьому у багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Отже, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 552/7636/14-ц).

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема спосіб і порядок їх використання. Однак вказаним не обмежується коло обставин, які встановлюються для правильного вирішення відповідного спору.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 р. у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 р. у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 р. у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 р. у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 р. у справі № 914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень.

Так, із наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від "__"_____2009 р. вбачається, що багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було передано з балансу КП "ЖКС "Фонтанський" на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер". При цьому із розділу 2 вказаного акту - Відомості про площу житлового комплексу вбачається наступна інформація:

- площа забудови 1108,0 кв.м;

- загальна площа будинку 7800,7 кв.м;

- житлова площа квартир 3762,5 кв.м;

- загальна площа квартир 6414,22 кв.м;

- загальна площа допоміжних приміщень 2493,9 кв.м., у тому числі, кв. метрів:

- сходові клітки 402,0 кв.м,

- вестибюлі 260,9 кв.м,

- позаквартирні коридори 162,0 кв.м,

- колясочні 16,7 кв.м,

- комори 81,0 кв.м,

- сміттєкамери 32,5 кв.м,

- горища 817,0 кв.м підвали 489,2 кв.м,

- шахти і машинні відділення ліфтів 40,5 кв.м,

- інші технічні приміщення 192,1 кв.м.

- Кількість квартир у будинку 108.

Також із наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від "__"_____2009 р. вбачається, що багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було передано з балансу КП "ЖКС "Фонтанський" на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер". При цьому із розділу 2 вказаного акту - Відомості про площу житлового комплексу вбачається наступна інформація:

- площа забудови 1087,00 кв.м;

- загальна площа будинку 7821,6 кв.м;

- житлова площа квартир 4116,3 кв.м;

- загальна площа квартир 7021,37 кв.м;

- загальна площа допоміжних приміщень 2763,8 кв.м, у тому числі, кв метрів:

- сходові клітки 360,1 кв.м,

- вестибюлі 206,0 кв.м,

- позаквартирні коридори 80,0 кв.м,

- колясочні 16,3 кв.м,

- комори 61,2 кв.м,

- сміттєкамери 29,4 кв.м,

- горища 1087,0 кв.м,

- підвали 830,3 кв.м,

- шахти і машинні відділення ліфтів 45,0 кв.м,

- інші технічні приміщення 48,5 кв.м.

- Кількість квартир у будинку 120.

Таким чином, наявними матеріалами справи, зокрема актами приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, підтверджується приналежність спірних приміщень до допоміжних приміщень, а відтак призначених для забезпечення експлуатації житлового будинку і побутового обслуговування мешканців цього будинку.

Разом з тим господарський суд зазначає, що наявні матеріали справи не містять доказів існування в житлових будинках за адресою: АДРЕСА_1 та № 5-в окремих нежитлових приміщень, які не належать до житлового фонду, тобто є самостійними об`єктами нерухомого майна, з іншим призначенням, ніж допоміжні приміщення, зокрема проектної документації, акта введення будинку в експлуатацію.

Також відсутні в матеріалах справи і докази створення міською радою або іншими особами спірних приміщень шляхом нового будівництва або проведення реконструкції підвалів житлових будинків, їх перебудови у нежитлові приміщення на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування.

Слід також відзначити, що доказів на підтвердження зміни цільового призначення житлового будинку вцілому, або окремих його частин, наявні матеріали справи не містять, а учасниками справи не надано.

При цьому підставою оформлення за Одеською міською радою права власності на спірні підвальні приміщення шляхом видачі свідоцтв були рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004 р. № 586, від 10.03.2005 р. № 123, від 11.12.2008 р. № 1392 та від 11.02.2009 р. № 46, які не стосувалися зміни статусу спірних приміщень та були прийняті з метою реєстрації за Одеською міською радою права власності на житлові багатоквартирні будинки в цілому, як житловий фонд.

Так, господарський суд також відзначає, що відповідачами до матеріалів справи не надано доказів перебудови підвалів у нежитлове приміщення на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування та проектної документації.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ці підвальні приміщення були запроектовані як самостійний об`єкт нерухомого майна.

Разом з тим господарський суд зазначає, що під час підготовчого провадження судом було здійснено огляд підвальних приміщень, а саме приміщення підвалу площею 428,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та приміщення підвалів площею 259,3 кв.м та 46,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем їх знаходження. Однак, судом не було оглянуто приміщення підвалу площею 72,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки сторонами не було забезпечено доступ до вказаного приміщення.

Згідно протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від 12.10.2021 року, складеного в порядку ст. 82 ГПК України для повного та всебічного розгляду справи, при огляді приміщення підвалу площею 428,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та приміщення підвалів площею 259,3 кв.м та 46,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаних приміщеннях було виявлено та зафіксовано будинкові комунікації. В порядку ч. 5 ст. 82 ГПК України під час огляду підвальних приміщень здійснювалась відео фіксація цифровою відеокамерою.

Враховуючи все вищезазначене, господарський суд доходить висновку, що спірні підвальні приміщення є допоміжними, оскільки такі приміщення первинно планувалися як допоміжні, вони не є ізольованими, належать до житлового фонду і не є самостійним об`єктом нерухомого майна, належать власникам квартир будинку на праві спільної сумісної власності, представником яких виступає позивач.

Відповідно до статті 393 ЦК України власник майна, права якого порушено внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право звернутися до суду з позовом про визнання такого акта незаконним та про його скасуванням.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приймаючи до уваги вищенаведене та з огляду на відсутність у Одеської міської ради підстав для набуття права власності на спірні підвальні приміщення, суд вважає правомірними вимоги позивача про визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004 р. № 586, від 10.03.2005 р. № 123, від 11.12.2008 р. № 1392 та від 11.02.2009 р. № 46, оскільки судом встановлено факт порушення такими рішеннями прав співвласників багатоквартирних будинків за адресою: АДРЕСА_1 та № 5в, представником яких є позивач - ОСББ "Піонер", що є підставою для захисту таких прав у вказаний спосіб.

Наведені вище висновки повністю узгоджуються із практикою Верховного Суду щодо розгляду подібних спорів, яка міститься у постановах від 13.04.2021 р. по справі № 916/2961/18, від 08.04.2020 р. по справі № 915/1096/18, від 15.09.2020 по справі № 904/5047/18, від 22.11.2018 р. по справі № 904/1040/18, від 23.06.2020 р. по справі № 906/150/19.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження відповідачів з приводу того, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХІІІ затверджений Перелік державного майна, що передано у власність Одеської обласної ради та Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, пунктом 1 додатку 2 до якого у комунальну власність адміністративно-територіальної одиниці м. Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Рад народних депутатів, в т.ч. й спірні підвальні приміщення, з огляду на наступне.

Так, спірні об`єкти нерухомості зазначені не у наведеному акті, а в оспорюваних рішеннях Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004 р. № 586, від 10.03.2005 р. № 123, від 11.12.2008 р. № 1392 та від 11.02.2009 р. № 46, в яких визначено майно, що підлягає реєстрації за Одеською міською радою. При цьому у вказаних рішеннях зазначається, що вони прийняті на виконання рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 266-І "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області". Однак, у вказаному рішенні Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 266-І "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області" спірні об`єкти не зазначені. При цьому господарський суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази приналежності зазначеного майна до державного майна, що підлягало розмежуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)".

Крім того господарський суд зазначає, що видача технічних паспортів на спірні приміщення, не змінює їх статусу, як допоміжних.

Разом з тим, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (абз. 3 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Конституцій Суд України у рішенні від 02.03.2004 р. № 4-рп/2004 вказав, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Таким чином, вчинення позивачем процесуальних дій для сприяння використанню власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, не позбавляє позивача права звернутися у суд із даним позовом після створення цього об`єднання.

Разом з тим суд зауважує, що відповідні рішення ради, які посвідчують право власності на спірні приміщення, не змінюють їх правового статусу за умови встановлення у справі належності спірних приміщень до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, а отже позивачу не потрібно доводити право власності на ці приміщення, оскільки за наявності у них статусу допоміжних приміщень, вони перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.11.2018 р. по справі № 904/1040/18.

Крім того судом не приймаються до уваги твердження Одеської міської ради про те, що головою ОСББ "Піонер" зазначалося про надання спірних підвальних приміщень в оренду благодійним фондам, установам, іншим організаціям, що вказує на те, що спірні нежитлові приміщення є і залишаються самостійними об`єктами цивільно-правових відносин, оскільки наявність договорів оренди щодо спірних приміщень, з огляду на вищенаведені законодавчі приписи, не змінюють їх правового статусу, як допоміжних приміщень.

Стосовно вимоги позивача про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності, а саме: свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 , виданого 06.04.2006р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення (загальною площею 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 , виданого 27.08.2007 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення загальною площею 259,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3 , виданого 13.01.2009р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальною площею 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтва про право власності серія НОМЕР_4 , виданого 25.02.2009р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 501 (загальною площею 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних свідоцтв) державний реєстратор прав у межах своїх повноважень: видає свідоцтво, яке підтверджує реєстрацію права власності на нерухомість.

Свідоцтво, яке підтверджує реєстрацію права власності на нерухоме майно, видається за підписом державного реєстратора прав, який прийняв рішення про реєстрацію.

Згідно ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних свідоцтв) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду.

Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваних свідоцтв) для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об`єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.

При цьому господарський суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 915/1844/18 вказано, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких, згідно зі статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", провадиться державна реєстрація права власності, яке вони посвідчують, а визнання недійсним і скасування свідоцтв про право власності на майно має на меті захист прав позивача на земельну ділянку, на якій це майно розміщене з порушенням положень закону.

Таким чином, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно впливає на можливість реалізації прав особи, що його отримала, щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2021 р. по справі № 361/953/16-ц.

З огляду на викладене, а також враховуючи нерозривний зв`язок між виникненням права власності на нерухоме майно та обов`язковим одержанням його власником відповідного свідоцтва про право власності, яке посвідчує це право, суд вважає правомірними вимоги про визнання незаконним та скасування зазначених вище свідоцтв про право власності.

Між тим з огляду на заявлення відповідачами під час розгляду справи про сплив позовної давності для звернення позивача до суду із заявленим позовом суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність установлюється відповідно до статті 257 ЦК України тривалістю у три роки.

Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Відповідний правовий висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

Разом з цим, у ст. 268 ЦК України наведено перелік вимог, на які позовна давність не поширюється.

Проте, за змістом зазначеної норми, такий перелік не є вичерпним.

Так, ч. 2 ст. 268 ЦК України передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Таким чином, для правильного застосування вимог законодавства про позовну давність, необхідним є встановлення, до якої саме категорії спорів відноситься даний спір за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності - віндикаційного чи негаторного позовів.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника:

(а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо;

(б) "юридично?- юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього переоформлено на іншого суб?єкта;

Очевидно, що з урахуванням специфіки правового режиму рухомих та нерухомих речей, фізичне вибуття речі із володіння стосується саме рухомих речей, натомість юридичне вибуття майна з володіння, з урахуванням існування реєстраційного підтвердження володіння, - нерухомих. При цьому відносно нерухомих речей може мати місце фізичне та юридичне вибуття речі з володіння.

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов?язаних з порушенням володіння.

Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном.

Тобто, при всій дискусійності критеріїв для розмежування віндикаційного та негаторного позовів в сучасній цивілістичній доктрині та практиці, варто зауважити, що безумовно таким є наявність/відсутність володіння у власника, який відповідно пред?являє негаторний чи віндикаційний позов для захисту порушеного права. Якщо у власника є володіння річчю, але існують перешкоди в розпорядженні чи користуванні, то його вимога має кваліфікуватися як негаторний позов. Натомість власник, який позбавлений володіння (фізичного чи/та "юридичного"), і пред?являє вимогу про відновлення володіння, то така вимога має кваліфікуватися як віндикаційний позов.

Згідно частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що:

?предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов?язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов?язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, як фактом їх фізичного утримання, так і фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс 18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 372/1684/14-ц).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70)).

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Так, як встановлено судом під час розгляду справи, позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" є фактичним володільцем спірних підвальних приміщень, водночас відповідач-2 - Одеська міська рада чинить йому перешкоди в реалізації таких правомочностей, як користування та розпорядження ОСББ "Піонер" такими приміщеннями, хоча і є титульним володільцем такого майна.

Таким чином, оскільки прийняття відповідачем-1 - Виконавчим комітетом Одеської міської ради оспорюваних рішень та відповідно видача відповідачу-2 - Одеській міській раді свідоцтв про право власності на допоміжні приміщення передбачає заборону та обмеження співвласникам квартир багатоквартирних будинків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 у розпорядженні та користуванні вказаними підвальними приміщеннями, господарський суд вважає, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності є негаторним, оскільки спрямований на усунення перешкод співввласникам в реалізації ними повноважень розпорядження та користування належним їм майном.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що вказаний позов про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності є негаторним, що зумовлює застосування до спірних правовідносин ст. 391 ЦК України, а відтак, на позовні вимоги у цій справі позовна давність не поширюється.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер" до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об?єктів комунальної власності м. Одеси" від 30.09.2004 р. № 586 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об?єктів комунальної власності м. Одеси" від 10.03.2005 р. № 123 в частині оформлення, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації за Одеською міською радою нежилих підвальних приміщень (загальна площа 259,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об?єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.12.2008 р. № 1392 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу №505 (загальна площа 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

5. Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради "Про реєстрацію об?єктів комунальної власності м. Одеси" від 11.02.2009р. №46 в частині реєстрації за Одеською міською радою право власності на нежитлові приміщення підвалу №501 (загальна площа 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

6. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 , видане 06.04.2006 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення (загальною площею 428,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

7. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_2 , видане 27.08.2007 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення загальною площею 259,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

8. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 , видане 13.01.2009 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 505 (загальною площею 46,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

9. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія НОМЕР_4 , видане 25.02.2009 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу № 501 (загальною площею 72,2 кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2022 р.

Суддя В.С. Петров