РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 910/19475/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна"», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Еталон"», м. Київ

про стягнення 1 484,86 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "ПЗУ Україна"» (далі - ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Еталон"» (далі - ПрАТ «СК"Еталон"»/відповідач) про стягнення 1 484,86 грн страхового відшкодування внаслідок пошкодження причепа транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує виплатою потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.145976 від 23.10.2019, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.11.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 732.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "ПЗУ Україна"» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.145976, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Schmitz SKO 24L» номерний знак НОМЕР_1 ; Е2-причепи та н/п до вантажних ТЗ.

Строк дії договору: з 28.10.2019 до 27.10.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2020 в м. Дубно сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 (причепа), яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» н.з. НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_3 .

При цьому, в результаті ДТП пошкоджено застрахований у ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» причеп транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ДТП оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 25.06.2020, яке визнано судом як належний та допустимий доказ у справі, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 були внесені зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які дозволили учасникам дорожнього руху, при скоєні ДТП, за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин, спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідних підрозділів Національної поліції про її настання.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що кореспондується з абзацом 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі, водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

На виконання умов Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається з матеріалів справи, європротокол від 25.06.2020 складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 визнав свою вину у скоєнні ДТП, яка відбулась 25.06.2020, про що міститься відмітка в пункті 14 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Суд зазначає, що відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно дослідження спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_4 № 773Е_SOS_-34 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням причепу транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 складає 5 835,51 грн.

31.07.2020 позивачем складено страховий акт № UA046/L01/01 та здійснено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого виплата страхового відшкодування становить 4 084,86 грн.

Згідно страхового акту позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 084,86 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 45427 від 03.08.2020.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» зазначає, що внаслідок виплати страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого причепа транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 , позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» н.з. НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «СК"Еталон"» за полісом №АО/2351735 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхова сума за шкоду майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн).

24.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою (претензією) за вих. №229825/ІНС.ЛОУ від 21.05.2021 про виплату страхового відшкодування у розмірі 4 084,86 грн.

Проте, ПрАТ «СК"Еталон"» відповіді на вказану вимогу не надало, виплати страхового відшкодування не здійснило.

Отже, враховуючи встановлене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 484,86 грн страхового відшкодування (з вирахуванням франшизи 2 600,00 грн), передбаченої полісом №АО/2351735.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія, за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК"Еталон"» за полісом №АО/2351735.

За таких обставин, у зв?язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_3 причепа транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 , у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом причепа транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, вартість страхового відшкодування у розмірі 4 084,86, виплачено ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.145976 від 23.10.2019 та страхового акту №UA046/L01/01 від 31.07.2020.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою (претензією) від 21.05.2021 про виплату страхового відшкодування в сумі 4 084,86 грн.

Проте, ПрАТ «СК "Еталон"» відповіді на вказану заяву не надало, страхове відшкодування не виплатило.

Тож, враховуючи наведене вище, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого причепа транспортного засобу «Schmitz SKO 24L» н.з. НОМЕР_1 , у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до ПрАТ «СК "Еталон"» у розмірі 1 484,86 грн (з вирахуванням франшизи).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна"» задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Еталон"» (03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 33-Б, під`їзд 2; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна"» (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код 20782312) суму страхового відшкодування у розмірі 1 484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн 86 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук