ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Справа № 915/1737/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Астахової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління комунального майна Миколаївської міської ради (54001, Миколаївська обл., вул. Адміральська, буд. 22; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 22440076)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сімборського Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти невідома; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про: стягнення 229 656,81 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

29.11.2021 Управління комунального майна Миколаївської міської ради звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 1756/10/01/08/21 від 24.11.2021 (з додатками), в якій просить суд:

- прийняти позовну заяву до розгляду;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Сімборського Олександра Олександровича на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради неустойку за користування нежитловим приміщенням площею 157, 7 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул. Бузника, 18 у сумі 229656,81 грн;

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Сімборського Олександра Олександровича на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради сплачений судовий збір за подачу позовної заяви;

- про день і час розгляду справи повідомити Управління комунального майна Миколаївської міської ради.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності від 07.05.2021 з договором про внесення змін та актами приймання-передавання нежитлового приміщення до нього; листування учасників справи; рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2016 у справі № 915/695/16; застосування норм статей 327, 785 Цивільного кодексу України, статей 27, 32 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; та мотивовані невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 02.12.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1737/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 04 січня 2022 року о 09:30; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

У зв`язку з перебуванням судді Смородінової О.Г. у відпустці у період з 04.01.2022 по 06.01.2022, судове засідання, призначене на 04.01.2022 не відбулося.

Ухвалою суду від 10.01.2022 розгляд справи № 915/1737/21 по суті було призначено на 01 лютого 2022 року о 14:30.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, про причини ненадання відзиву суд не повідомив.

Так, як уже було наведено вище, ухвалою суду від 02.12.2021 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву.

Копія вказаної ухвали направлена на адресу відповідача була 14.12.2021 повернута відділенням поштового зв`язку за зворотною адресою з відміткою причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 457).

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що відповідний процесуальний документ направлено вказаній особі у встановленому процесуальним законом порядку.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, ч. 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з урахуванням приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, слід вважати, що днем вручення Фізичній особі-підприємцю Сімборському Олександру Олександровичу копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 02.12.2021 у справі № 915/1737/21 є 14.12.2021.

За такого, встановлений судом строк на подання відзиву, для відповідача тривав до 29.12.2021 включно.

Разом із тим, протягом встановленого процесуального строку відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких заяв чи клопотань з означеного питання суду не надав.

В судове засідання 01.02.2022 учасники справи своїх повноважних представників не направили, про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 01.02.2022 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2015 року між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (правонаступником якого є Управління комунального майна Миколаївської міської ради), як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Сімборським Олександром Олександровичем, як орендарем, був укладений Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7615 (далі - Договір), відповідно до предмета якого орендар передав, а орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (надалі - майно) - нежитлове підвальне приміщення загальною площею 157,7 кв.м., розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Бузника, 18, яке знаходиться на балансі ТОВ «Ліски-М». Майно передається в оренду з метою розміщення ательє силових структур (п. 1.1, в редакції Договору про внесення змін від 20.10.2015).

За умовами наведеного Договору:

- передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно (п. 2.2);

- власником майна залишається територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.3);

- у разі розірвання Договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній повинен повернути орендодавцеві орендоване приміщення в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання заяви орендодавця за актом приймання-передавання приміщення (п. 2.4);

- майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання (2.7);

- обов`язок по складанню акта приймання-передавання покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору (п. 2.8);

- якщо орендар не виконує обов`язки щодо повернення майна, тоді орендар сплачує штраф у розмірі 20 % від розміру місячної орендної плати за кожен день затримання повернення майна (п. 2.9);

- орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 № 10/15, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 3456,73 грн (п. 3.1);

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п. 3.2);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3);

- орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.4);

- у разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує орендну плату за користування майном за час прострочення до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість з орендної плати в повному обсязі та відшкодувати збитки відповідно до чинного законодавства (п. 3.9);

- орендар зобов`язується, зокрема: у разі припинення або розірвання Договору негайно повернути орендодавцеві або підприємству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. 5.12);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з умовами договору (п. 9.4);

- цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 07.05.2015 до 07.04.2018 включно (п. 10.1);

- Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. У разі припинення або розірвання Договору, поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визначаються власністю орендаря, а невідокремлені поліпшення - власністю орендодавця. Орендодавець не компенсує орендарю вартості поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем (п. 10.4);

- Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем; у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору оренди (п. 10.7);

- взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством (п. 10.8).

Вищенаведений Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки за користування нежитловим приміщення після закінчення строку оренди.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного повернення нежитлового приміщення після закінчення строку оренди.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7615 від 07.05.2021 з договором про внесення змін та актами приймання-передавання нежитлового приміщення до нього;

- листи Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради № 2069/10/01/08/16 від 29.08.2016, № 622/10/01/08/17 від 21.03.2017;

- листи Управління комунального майна Миколаївської міської ради № 1001/10/01/08/17 від 19.05.2017, № 89/10/01/08/18 від 16.01.2018, № 26/10/01/08/19 від 28.01.2019, № 164/10/01/08/19 від 18.03.2019.

- рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2016 у справі № 915/695/16.

Відповідач, як уже було наведено вище, ні відзиву, ні будь-яких доказів суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать про таке.

Відповідно до Акту приймання-передавання нежитлового приміщення від 07.05.2015 орендодавець здав, а орендар прийняв нежитлове приміщення, розташоване на території ТОВ «Ліски-М», р-н міста: Заводський, за адресою вул. Професора Бузника, 18, площею 157,7 кв.м.

Договір оренди нерухомого майна від 07.05.2015 року № 7615 - нежитлових приміщень площею 157, 7 м 2 за адресою: м. Миколаїв, вул. Бузника, 18 було достроково розірвано рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2016 у справі № 915/695/16.

Таким чином, факт припинення дії Договору встановлений рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2016 у справі № 915/695/16, яке набрало законної сили 16.08.2016.

Згідно ч. 1 ст.785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач (орендар) зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві (орендодавцеві) річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі невиконання наймачем обов`язку щодо повернення речі наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У зв`язку з неповерненням майна у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки у розмірі 9927,53 грн (подвійна місячна орендна плата) на місяць за користування об`єктом оренди за час прострочення, тобто з моменту припинення Договору, а саме з 16.08.2016.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Позивач скористався своїм правом і просить суд стягнути з відповідача 229656,81 грн неустойки за період з 01.05.2017 по 04.04.2019.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум неустойки відповідачем не заперечено, обставини, зазначені в позові не спростовані.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Судом перевірено розрахунок неустойки, наведений позивачем та встановлено, що суму неустойки 229656,81 грн за період з 01.05.2017 по 04.04.2019 позивачем зазначено правильно, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір за подання позову підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сімборського Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради (54001, Миколаївська обл., вул. Адміральська, буд. 22; ідентифікаційний код 22440076) неустойку за користування нежитловим приміщенням площею 157,7 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, вул. Бузника, 18, у розмірі 229656,81 грн, а також 3444,86 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Управління комунального майна Миколаївської міської ради (54001, Миколаївська обл., вул. Адміральська, буд. 22; ідентифікаційний код 22440076);

Відповідач: Фізична особа-підприємець Сімборський Олександр Олександрович ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано судом 07.02.2022.

Суддя О.Г. Смородінова