ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

02.02.2022м. ДніпроСправа № 904/338/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит" (87000, Київська область, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, буд. 150, ідентифікаційний код 39518716)

до Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, будинок 28, ідентифікаційний код 21650966) в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі (49055, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 129)

про визнання угоди №0058/DFF від 27.02.2020 про надання факторингового обслуговування недійсною

Суддя Бондарєв Е.М.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом №б/н від 25.01.2022 до Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі про визнання недійсною угоду №0058/DFF від 27.02.2020 про надання факторингового обслуговування укладену між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умови підпункту 2.2.2., застосована фактором умова (оплата фактором клієнту залишку факторингового фінансування в розмірі 30% в залежності від повного виконання дебітором (ТОВ "Термо-Ізол") перед фактором (банком) свого зобов`язання за договором купівлі-продажу № 060801 від 06 серпня 2015 року), свідчить про те, що така умова оспорюваної угоди є недобросовісною, викликає обґрунтовані сумніви, що мета договору полягала саме у наданні фактором фінансової послуги, а також суперечить приписам частини першої статті 1084 Цивільного кодексу України, є дефектом змісту правочину та відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсності.

Також порядок нарахування процентів в розмірі 19,5%, визначений в реченні третьому підпункту 2.11.1. пункту 2.11. угоди, встановлюється вказівкою на дату початку періоду очікування (тобто обумовлений фактом невиконання або неповного виконання дебітором зобов`язань за правом вимоги на користь фактора), передбачені умовами цього підпункту проценти за користування факторинговим фінансуванням не можуть вважатись саме оплатою (платою) клієнтом наданої фактором фінансової послуги, оскільки підстави нарахування та розмір процентів зумовлені не відносинами з факторингу, а відносинами з реалізації фактором свого права на регрес до клієнта, що на думку позивача суперечить приписам частини першої статті 1084 Цивільного кодексу України та правовій природі факторингу, а саме справедливої плати за надану фінансову послугу.

Крім того, на думку позивача, умови підпункту 2.6.4. пункту 2.6., пункту 3.2.8., підпунктів 3.3.7., 3.3.8. пункту 3.3. необґрунтовано покладають на клієнта тягар відповідальності за невиконання або неповне виконанням дебітором зобов`язань перед фактором, що суперечить приписам частини першої статті 1084 Цивільного кодексу України, є дефектом змісту правочину та відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України є підставою його недійсності.

На думку позивача, покладена на позивача/клієнта (ТОВ "ВКФ Салфит") реченням другим підпункту 2.2.2. пункту 2.2., пунктом 2.6., підпунктами 2.9.1., 2.9.2., 2.9.3. пункту 2.9. угоди відповідальність (у формі грошової компенсації фактору, яка в односторонньому порядку списується банком на підставі меморіального ордеру та/або обов`язок здійснення клієнтом оплати у невиконаній частині шляхом перерахування фактору суми невиконаного дебітором зобов`язання) перед фактором за одержання останнім від дебітора (ТОВ "Термо-Ізол") сум, менших від розміру відступленого фактору клієнтом грошового зобов`язання/не повністю виконаного дебітором зобов`язання, також суперечить приписам частини першої статті 1084 Цивільного кодексу України, є дефектом змісту правочину та відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України є підставою його недійсності.

Таким чином, позивач стверджує, що вказане свідчить про те, що оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як угода про надання факторингового обслуговування) не є договором факторингу, оскільки порядок та підстави нарахування процентів не відповідають закону, а оскільки факторинг як кредитна операція заборонений законом без нарахування процентів та в силу вказівок закону, який передбачає плату за надану фінансову послугу та забороняє відповідальність клієнта перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові, на думку позивача за таких обставин оскаржувана угода підлягає визнанню недійсною в цілому відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до положень частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Дослідивши подану позовну заяву, суд дійшов висновку, що матеріали даної справи підлягають направленню за підсудністю до Господарського суду міста Одеси, з урахуванням наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит" звертаючись до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом зазначає, що згідно з частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. За правилами частини третьої статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Отже, позивач зазначає, що у випадку наявності спору, який випливає з діяльності філії, позов, за вибором позивача, може бути пред`явлений до господарського суду, юрисдикція якого поширюються на відповідну територію місцезнаходження такої філії. Будь-яких додаткових вимог, таких як наявність у відокремленого підрозділу повноважень щодо представництва юридичної особи, наведена норма не містить. Відтак, спір за участю відповідача - юридичної особи в особі відділення підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, при цьому з правом позивача обирати територіальну юрисдикцію за місцезнаходженням такого відділення (філії).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, угода №0058/DFF від 27.02.2020 про надання факторингового обслуговування укладена між Публічним акціонерним товариством "МТБ Банк" в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит".

За загальним правилом, викладеним у частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31.01.2022 відсутні відомості щодо Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі юридичної особи Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк".

При цьому, будь-які інші підрозділи юридичної особи до реєстру не внесені та їх місцезнаходження не вказане.

За приписами статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 20 пункту 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи: ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу; види діяльності відокремленого підрозділу; відомості про керівника відокремленого підрозділу: прізвище, ім`я, по батькові, посада, дата народження, дата призначення та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи; відомості про членів керівних органів: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку - для відокремленого підрозділу громадського формування; відомості про належність відокремленого підрозділу юридичної особи, що припиняється шляхом злиття, приєднання, поділу або перетворення, до юридичної особи - правонаступника; інформація для здійснення зв`язку з відокремленим підрозділом: телефон та адреса електронної пошти.

Таким чином, чинним законодавством передбачено обов`язкове внесення відомостей про відокремлений підрозділ юридичної особи (назва).

В даному випадку, та як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31.01.2022 у реєстрі відсутні відомості відокремлених підрозділів Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк".

У зв`язку із чим, помилковим є застосування позивачем при поданні позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області при визначенні підсудності положення частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, положення частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України не може бути застосоване при визначенні підсудності даного спору.

При цьому, місцезнаходженням юридичної особи Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" (ідентифікаційний код 21650966) відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адреса: 68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, будинок 28.

З огляду на положення статті 27 Господарського процесуального кодексу України, вказана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарському суду Одеської області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви №904/338/22 Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Салфит" до Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" у м. Дніпрі про визнання недійсною угоду №0058/DFF від 27.02.2020 про надання факторингового обслуговування передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Одеської області (проспект Шевченка, 29, Одеса, Одеська область, 65119).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.02.2022 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв