ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.02.2022 р. Справа № 914/3333/21

Господарський суду Львівської області у складі головуючого судді Коссака С.М., розглянувши клопотання відповідача - Львівської міської ради про поновлення строку для подання зустрічного позову (вх.№2594/22 від 31.01.22)

у справі №914/3333/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс», м. Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів

про визнання поновленим договору оренди

Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» до відповідача Львівської міської ради про визнання поновленим договору оренди землі.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 16.12.2021.

31.01.20222 року відповідачем подано клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову (вх.№2594/22 від 31.01.22), а також зустрічну позовну заяву.

Розглянувши це клопотання суд доходить висновку про відмову у його задоволенні.

Статтею 180 ГПК України ч.1 визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно ч.6 цієї статті зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до частини восьмої статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

10.12.2022 року відповідачем надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№30092/21 від 14.12.2021).

16.12.2021 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача (вх.№30374/21).

Згідно з частиною першою статті 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 цієї ж статті про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

Змістовний аналіз правової природи, сутності, ознак процесуальних строків та їх нормативна регламентація, в тому числі щодо їх поновлення /продовження, дають підстави для висновку, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасника справи перебувають в залежності від дій (бездіяльності), рішень саме конкретно визначеного відповідного учасника справи. Процесуальні строки, як нетипові нормативні приписи, регламентують процесуальну діяльність не усіх учасників господарського процесу, а лише конкретного учасника справи.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Посилання на документи, що є основою для обгрунтування відповідачем поновлення процесуального строку можуть бути оцінені в судовому засідання поряд з іншими доказами у справі і можуть слугувати підставою захисту інтересів відповідача, його заперечень проти позову у випадку дотримання процесуального порядку їх подання. Посилання відповідача на виклик №06213 від 19 жовтня 2021 року Національного університету «Львівська політехніка» строком на 18 днів з 13.12.2021 року по 30.12.2021 року не слугує поважною підставою для поновлення процесуального строку, оскільки це не завадило відповідачу реалізувати процесуальне право на судовий захист і 10.12.2021 року направити на адресу суду та позивача відзив на позов (див. штемпель Укрпошти). При цьому це не завадило представнику відповідача Кузь І. бути виконавцем документа, зазначеного в клопотанні про поновлення процесуального строку і датованого 22.12.2021 року. Крім цього, згідно Витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГО, доданого до відзиву на позов, передбачено декілька осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи (Львівської міської ради), у тому числі підписувати договори, тощо.

Суд доходить висновку, що заявником не наведено вагомі підстави щодо поновлення строку на подання зустрічного позову після спливу строку на подання відзиву, який прийнятий судом до розгляду. При цьому суд наголошує, що подання зустрічного позову є процесуальним правом реалізації відповідачем одного з його процесуальних способів захисту проти пред`явленого позову поряд з поданням відзиву, як це випливає із змісту ст.180 ГПК України. Відповідач реалізував своє право на подання відзиву у справі №914/3333/21.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. 118, 119,180, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені клопотання про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та повернути зустрічну позовну заяву відповідачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за такою веб-адресою - http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Дод.: зустрічна позовна заява на 66 арк.

Ухвала складена та підписана 07.02.2022 року.

Суддя Коссак С.М.