ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа№ 925/601/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Шапрана В.В.

Сітайло Л.Г.

за участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Амелін Олега Юрійовича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021

у справі №925/601/21 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд"

до Фізичної особи - підприємця Амелін Олега Юрійовича

про стягнення 69 896, 78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021 у справі №925/601/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Амеліна Олега Юрійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" 43 510грн 30коп боргу, 1 210грн 68коп інфляційних втрат, 358грн 52коп 3% річних, 1 562грн 13коп пені, 22 255грн 15 коп штрафу та 2 238грн 22коп судового збору. Провадження у справі в частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман Сіфуд» до фізичної особи-підприємця Амеліна Олега Юрійовича про стягнення 1000 грн. боргу закрито.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- за товар, поставлений відповідачу згідно видаткової накладної №0140249 від 14.01.2021 відповідач розрахувався частково у розмірі 2000грн;

- судом враховано, крім того, що в процесі розгляду справи, відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий товар на суму 1000,00грн, у зв`язку з чим, судом закрито провадження у справі в цій частині за відсутністю предмету спору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021 у справі №925/601/21 в частині стягнення з ФОП Амеліна О.Ю. 43 510грн 30коп боргу, 1 210грн 68коп інфляційних втрат, 358 грн 52коп 3% річних, 1 562грн 13коп пені, 22 255грн 15коп штрафу та 2 238 грн 22коп судового збору та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- позовні вимоги позивач обґрунтовував невиконанням умов договору купівлі-продажу №А30-12/14 від 01.12.2014; договір поставки не є товаророзпорядчим документом, який посвідчує факт передачі товару та здійснення господарської операції, товаророзпорядчим документом, який засвідчує факт передання товару є видаткова накладна; до позовної заяви позивачем надано видаткову накладу №0140249 від 14.01.2021 в якій вказано, що видаткова накладна є невід`ємною частиною договору від 23.01.2017 №23/01/17;

- позивач надав у відповіді на відзив ряд доказів для пояснення, що при формуванні видаткової накладної трапилась технічна помилка; є помилковим той факт, що суд погодився з доводами позивача, що у видатковій накладній №0140249 від 14 січня 2021 дійсно була допущена технічна помилка є помилковими; в даному випадку цілком ймовірно припустити, що між сторонами могло існувати два договори від 23.01.17 №23/01/07, також цілком ймовірно припустити, що сторони вже припинили відносини за договором А30-12/14 від 01 грудня 2014.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Шапрана В.В., Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Амеліна Олега Юрійовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021, справу №925/601/21 призначено до розгляду на 01.12.2021.

Від позивача (23.11.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- відповідач ухиляється від покладених на нього договором купівлі-продажу №А30-12/14 від 01.12.2014 обов`язків шляхом висунення припущень, які нічим не підтверджені; договори купівлі-пролажу №23/01/17 від 23.01.2017 та №А30/12/14 від 01.12.2014 між сторонами дійсно укладені, це факт, а не припущення; також припущення відповідно стосовного того, що сторони припинили відносини за договором купівлі-продажу №А30-12/14 від 01.12.2014 є хибними.

- в рамках договору купівлі-продажу №А30-12/14 від 01.12.2014 не здійснювалось жодних правочинів, які припиняли б дію договору, тобто договір купівлі-продажу №А30-12/14 від 01.12.2014 є чинним.

У зав`язку з перебуванням головуючої судді Пашкіної С.А. у відпустці з 01.12.2021 по 10.12.2021 розгляд справи №925/601/21 не відбувся. Питання про призначення справи №925/601/21 до розгляду здійснювалось після виходу головуючої судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 призначено розгляд справи на 17.01.2022.

В судове засідання апеляційного господарського суду 17.01.2022 не з`явились представники сторін.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, про причини неявки суд не повідомили, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін.

Крім того, від представника відповідача (22.12.2021) надійшло клопотання про розгляд справи, яка призначена на 17.01.2022, у відсутності представника відповідача. Крім того, зазначив, що апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити з мотивів та підстав, що вказані в апеляційній скарзі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

01 грудня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд", як продавцем, та фізичною особою-підприємцем Амеліним Олегом Юрійовичем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № А30-12/14, відповідно до п.2.1 договору продавець протягом терміну дії чинного договору зобов`язався передавати у власність, а покупець - приймати товар та сплачувати його вартість у порядку і на умовах визначених цим договором. Найменування, асортимент, кількість і вартість товару визначаються відповідною видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною даного договору ( п 2.2. договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Терміном «товар» в чинному договорі позначається рибна продукція (п.1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.2. вищезазначеного договору моментом переходу права власності на товар до покупця і, відповідно до ризиків, яких може зазнати товар, є момент підписання покупцем видаткової накладної, яка підтверджує факт передачі товару.

Позивач свої зобов`язання виконав та поставив відповідачу товар на загальну суму 46 510грн 30коп, що підтверджується копією видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021 року.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом особи, яка уповноважена довіреністю серія А № 030 від 13 січня 2021 року та відтиском печатки фізичної особи-підприємця.

Проте, у видатковій накладній міститься посилання на договір № 23/01/17 від 23 січня 2017 року.

У матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу № 23/01/17 від 23 січня 2017 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд", як покупцем, та фізичною особою-підприємцем Амеліним Олегом Юрійовичем, як продавцем.

Продавець протягом терміну дії чинного договору зобов`язався передавати у власність, а покупець - приймати товар та сплачувати його вартість у порядку і на умовах визначених цим договором. Найменування, асортимент, кількість і вартість товару визначаються відповідною видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною даного договору. (п.п. 2.1., 2.2. договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є також договором купівлі-продажу.

Проте, згідно п. 1.2 договору від 23 січня 2017 року терміном «товар» в даному договорі позначається продукти харчування.

Відповідно до видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021 року відповідачу поставлялася свіжозаморожена риба.

Крім того, за договором № 23/01/17 від 23 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" є покупцем, а не продавцем продуктів харчування.

Відповідно до положень статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи різновид товару, який поставлявся відповідачу, а також ту обставину, що за договором купівлі-продажу № 23/01/17 від 23 січня 2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" є покупцем товару, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що купівля-продаж за видатковою накладною № 0140249 від 14 січня 2021 відбулася на виконання умов договору А30-12/14 від 01 грудня 2014. Отже, з урахуванням встановленого, у видатковій накладній №0140249 від 14 січня 2021 року дійсно була допущена технічна помилка.

Допущення технічної помилки у первинних бухгалтерських документах, за умови реальності самої господарської операції не є підставою для звільнення особи від виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п. 4.3. договору покупець зобов`язується повністю оплатити вартість отриманого товару на поточний рахунок продавця протягом 14 календарних днів з моменту підписання відповідної видаткової накладної.

Оскільки товар було поставлено 14 січня 2021 року, то прострочення виконання зобов`язання почалося 29 січня 2021 року.

Згідно видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021 року, позивач відвантажив відповідачу товар на суму 46 510грн. 30коп.

За товар, поставлений відповідачу згідно видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021 року відповідач розрахувався частково, сплативши грошові кошти у сумі 2000грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2748 від 19 березня 2021 року та №420 від 16 квітня 2021 року.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що у відповіді на відзив позивач повідомив суд про те, що відповідач 02 червня 2021 також частково розрахувався за товар, поставлений йому згідно видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021 року, сплативши грошові кошти в сумі 1000грн, що підтверджується платіжним дорученням № 504 від 02 червня 2021 року.

Водночас, позивач не заявив клопотання про зменшення своїх позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч.1 ст.74, ст.ст.76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного здійснення, на підставі умов договору поставки, розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином борг в розмірі 43 510грн 30коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи підтверджену сплату частини основного боргу відповідачем, в процесі розгляду судом першої інстанції в розмірі 1 000,00 грн. згідно платіжного доручення №504 від 02 червня 2021, місцевим господарським судом обґрунтовано закрито провадження у справі в частині стягнення 1000грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 358грн 52коп 3% річних нарахованих за період з 29 січня 2021 року по 06 травня 2021 року та 1210грн 68коп інфляційних втрат, нарахованих за період лютий 2021 року - березень 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 4.4. договору у випадку порушення покупцем п. 4.3. чинного договору, покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ несплаченої вартості переданого покупцеві товару за кожний календарний день прострочення оплати. При цьому, нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань не припиняється через шість місяців від дня. Коли ці зобов`язання мали бути виконані.

Так, з урахуванням вищенаведених умов договору позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1562грн 13коп пені нарахованої за період з 29 січня 2021 по 06 травня 2021.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних, 3% річних та пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій колегією суддів встановлено, що суми 3% річних, інфляційних втрат та пені нараховані вірно, а тому нараховані суми підлягають стягненню з відповідача.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що у випадку порушення покупцем п. 4.3. чинного договору більше ніж на 25 календарних днів, покупець сплачує продавцеві штраф в розмірі 50 % несплаченої вартості переданого покупцеві товару.

Відповідно до вищезазначених умов договору позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 22 255грн 15коп штрафу.

Оскільки несплачена вартість переданого покупцеві товару на момент подачі позивачем позову складала 44 510грн 30коп, і прострочення становило більше 25 календарних днів то вимога про стягнення 22 255грн 15коп штрафу є правомірною та такою, що узгоджується з умовами договору, про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом.

Крім того, в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача, позивач звернувся з заявою (01.12.2021) про те, що відповідач здійснив часткову оплату основної заборгованості. При цьому, колегією суддів встановлено наступні сплати:

- платіжним дорученням №580 від 09 липня 2021 відповідач частково розрахувався за поставлений йому товар згідно видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021, сплативши грошові кошти в сумі 1000грн;

- платіжним дорученням №636 від 20 серпня 2021 відповідач частково розрахувався за поставлений йому товар згідно видаткової накладної № 0140249 від 14 січня 2021, сплативши грошові кошти в сумі 1000грн;

- платіжним дорученням №659 від 01 вересня 2021 відповідач частково розрахувався за поставлений йому товар згідно видаткової накладної №0140249 від 14 січня 2021, сплативши грошові кошти в сумі 1000грн.

Згідно платіжних доручень №636 від 20 серпня 2021 на суму 1000грн та №659 від 01 вересня 2021 на суму 1000грн., на загальну суму сплаченого відповідачем боргу у розмірі 2000,00грн за поставлений товар, враховуючи, що оскаржуване рішення ухвалене 13 липня 2021, сплата відповідачем боргу після винесення рішення унеможливлює зміну присудженої до стягнення суми. Разом з тим, щодо сплаченої суми боргу в розмірі 1000грн, згідно платіжного доручення від 09 липня 2021 №580, враховуючи що сплата боргу за договором здійснена відповідачем до ухвалення рішення судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття провадження у частині стягнення 1 000грн основної заборгованості.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Амеліна Олега Юрійовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.07.2021 у справі №925/601/21 змінити, резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції:

«Стягнути з фізичної особи-підприємця Амеліна Олега Юрійовича, с. Свидівок, Черкаський район, Черкаська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд", селище міського типу Велика Димерка, Броварський район, Київська область, ідентифікаційний код 39369112 - 42 510грн 30коп боргу, 1 210грн 68коп інфляційних втрат, 358грн 52коп - 3% річних, 1 562грн 13коп пені, 22 255грн 15коп штрафу та 2 238грн 22 коп судового збору.

Провадження у справі в частині вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Флагман Сіфуд" до фізичної особи-підприємця Амеліна Олега Юрійовича про стягнення 2000грн 00коп боргу - закрити».

3. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

4. Матеріали справи №925/601/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.02.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В. Шапран

Л.Г. Сітайло