ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 рокуСправа № 912/2738/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" (вул. Запорізьке шосе, 62а, м. Дніпро, 49041)

до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, буд. 159, с. Злинка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26232)

про стягнення 596 509,19 грн,

секретар судового засідання - Безчасна Н.Г.

представники:

від позивача - Тулінов І.І., довіреність № 13 від 01.01.21 адвокат (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Майнард Н.О., довіреність № 13 від 01.01.21 адвокат, ордер ВА № 1021576 від 25.10.2021;

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" до Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" про стягнення 596 509,19 грн, з яких 273 430,76 грн основний борг, 323 078,43 грн 365% річних від простроченої суми з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами Договором фінансового лізингу №102АА-20 від 28.10.2020 щодо своєчасної та повної сплати лізингових платежів.

Ухвалою від 27.09.2021 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 26.10.2021.

25.10.2021 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

26.10.2021 підготовче засідання не відбулося.

Підготовче засідання у справі призначено на 10.11.2021.

10.11.2021 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового часу для подання відзиву на позов.

10.11.2021 господарським судом протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з ініціативи суду та оголошено перерву в підготовчому засіданні з розгляду справи до 30.11.21.

30.11.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника в засіданні Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №404/4420/20.

Ухвалою від 30.11.2021 у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 912/2738/21 до судового розгляду по суті на 23.12.2021.

23.12.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому заперечено позовні вимоги повністю та, зокрема, зазначено, що товар повернутий лізингодавцю, оскільки вказаний товар не відповідає якісним характеристикам, а тому не може використовуватися за призначенням, таким чином Договір лізингу припинений за угодою сторін. Крім того відповідачем здійснювалися оплати за Договором лізингу, а тому розрахунок позивача є неправильним. Враховуючи розірвання Договору лізингу за згодою сторін, позов задоволенню не підлягає, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові від 26.04.2018 у справі №911/3483/16.

23.12.2021 Господарським судом протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про надання додаткового часу для надання відзиву до 23.12.21 та приєднано до матеріалів справи і оголошено перерву в засіданні суду до 17.01.22.

12.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що спірний Договір 13.07.2021 розірваний позивачем в односторонньому порядку, відповідно до абз. 1 п. 6.1.1. Договору, однак всі платежі до 13.07.2021 повинні бути сплачені відповідачем, відповідно до абз. 1 п. 6.1.1. Договору.

14.01.2021 до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович".

17.01.2022 до суду надійшли прояснення відповідача, які не містять електронного цифрового підпису, а тому суд їх не розглядає.

17.01.2022 до канцелярії суду подані прояснення відповідача, у яких заперечено позовні вимоги.

21.01.2022 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази суд встановив таке.

28.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" (далі - Лізингодавець) та Фермерським господарством "Возний Ігор Васильович" (далі - Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 102АА-20 (далі Договір) (а. с. 17-18).

Згідно з п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування Предмет лізингу (надалі Предмет лізингу або Майно), а Лізингоодержувач приймає Предмет лізингу (надалі Предмет лізингу або Майно), а Лізингоодержувач приймає Предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість Майна на момент укладення Договору наведені у Додатку №1 "Специфікація" (надалі Специфікація).

Строк користування (надалі Строк лізингу) Лізингоодержувачем Предметом лізингу починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмета лізингу та не може бути меншим одного року (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість Майна становить гривневий еквівалент 102 000,00 Євро, що розраховується за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (http://www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за Київським часом (надалі Міжбанківський курс) на дату, що передує даті укладання цього Договору (надалі Міжбанківський курс Договору), та на дату укладання цього Договору становить 3 425 343,60 грн, у тому числі ПДВ 570 890,60 грн (надалі Вартість Майна). Вартість Майна у гривні підлягає перерахунку за Міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання Акту приймання-передачі Майна (надалі Міжбанківський курс Акту приймання-передачі), відповідно до умов п. 2.1.1 Договору. Сторони погодили використовувати банківські дні для визначення Міжбанківського курсу. Сторони погодили, що Лізингодавець залишає за собою право використовувати у якості Міжбанківського курсу середньозважений курс Євро, встановлений на інтернет-сайті http://coursdealing.com.ua на власний розсуд.

За умовами п. 2.1.1 Договору якщо Міжбанківський курс Акта приймання-передачі буде відрізнятися від Міжбанківського курсу Договору, Вартість Майна (в гривнях) автоматично змінюється та підлягає перерахунку виходячи з Міжбанківського курсу Акта приймання-передачі. При цьому перерахунок Вартості Майна здійснюється за формулою, зазначеною у цьому пункті. Вартість Майна (в гривнях), перерахована відповідно до умов цього пункту Договору, зазначається в гривневому еквіваленті в Акті приймання-передачі Майна.

Усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього Договору та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору (надалі Графік) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у Договорі (до п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору Авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок оплати Майна складає 10,00 % від Вартості Майна та складає 10 200,00 Євро, та підлягає сплаті в термін до 04.11.2020 року включно. Сума Авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи Міжбанківського курсу на дату, що передує даті фактичної оплати, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операції купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі - Міжбанківський курс фактичної оплати).

Згідно з п. 3.3 Договору за надання Предмету лізингу у фінансовий лізинг Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем, у розмірі 1 020,00 Євро у термін до 04.11.2020. Комісія сплачується Лізингоодержувачем на поточний рахунок Лізингодавця в національній валюті за Міжбанківським курсом фактичної оплати.

Відповідно до п. 3.4 Договору розмір, склад, терміни сплати Лізингових платежів встановлюються у Графіку. Сума чергового платежу Лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в Графіку, виходячи з Міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати Лізингоодержувачем чергового Лізингового платежу, зазначеного в Графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійснення операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі - Міжбанківський курс Графіку). Такий порядок застосовується до усіх Лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті згідно з Договором.

Сторони домовились, що при зміні Міжбанківського курсу фактичної оплати, Міжбанківського курсу графіку, Міжбанківського курсу Акта приймання-передачі по відношенню до Міжбанківського курсу Договору, пропорційно автоматично змінюється і Ціна Договору в гривні і в даному випадку немає потреби в підписанні додаткової угоди про зміну Ціни Договору в гривні.

Пунктом 3.4.1. у випадку, якщо Лізингоодержувач здійснить оплату Лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в Графіку, і на даті фактичної оплати Лізингового платежу Міжбанківський курс фактичної оплати Лізингового платежу буде більшим, ніж Міжбанківський курс Графіку, Лізингоодержувач зобов`язаний здійснити оплату такого Лізингового платежу, виходячи з Міжбанківського курсу фактичної оплати.

За умовами п. 3.5 Договору чергові Лізингові платежі складаються з:

3.5.1 суми, яка відшкодовує частину Вартості Майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в Графіку, помноженої на фіксований Міжбанківський курс Акта приймання-передачі;

3.5.2 платежу як винагороди (комісії) Лізингодавцю за отримане у лізинг майно, який не може бути меншим за одну гривню, та розраховується в гривнях як різниця між сумою Лізингового платежу та Сумою, яка відшкодовує частину Вартості Майна.

Згідно з п. 4.2 Договору передача Лізингодавцем і прийом Лізингоодержувачем Майна в лізинг здійснюється на підставі Акта приймання-передачі Майна за адресою: 49041, м. Дніпро, вуя. Запорізьке Шосе, буд. 62. Майно вважається переданим Лізингоодержувачу з дати підписання Акта приймання-передачі Майна.

У випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати 365 процентів річних від суми простроченого платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) (п. 8.1 Договору).

Згідно з п. 6.1.1. Договору Лізингодавець має право відмовитися від Договору та вимагати повернення Предмета лізингу від Лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо Лізингоодсржувач не сплатив Лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення оплаті становить більше 30 (тридцяти) календарних днів.

Вилучення Майна у Лізингоодержувача не звільняє останнього від обов`язку сплати всіх несплачених до дати вилучення Майна платежів передбачених Договором, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 12.1 строк дії договору з 28.10.2020 до 20.10.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим Договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного Договору.

Специфікація, Графік та Акт приймання-передачі Майна є невід`ємними частинами цього Договору (п. 13.1 Договору).

Відповідно до Специфікації майна (а. с. 19), яка є Додатком №1 до Договору, предметом лізингу є трактор Case ІН Puma 210 вартістю 102 000,00 Євро.

Графік внесення лізингових платежів зазначений у додатку №2 до Договору (а.с. 20), відповідно до якого платежі підлягають сплаті у такі строки та розмірах:

- 20.11.2020 - 3 626,73 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.02.2021 2 077,45 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.04.2021 13 122,51 Євро, з яких 10 200,00 Євро сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу, та 2 922,21 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.07.2021 12 793,87 Євро, з яких 10 200,00 Євро сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу, та 2 593,87 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.10.2021 32 262,74 Євро, з яких 30 600,00 Євро сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу, та 1 662,74 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.01.2022 1 408,44 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.04.2022 11 342,40 Євро, з яких 10 200,00 Євро сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу, та 1 142,40 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.07.2022 1 079,80 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю;

- 20.10.2022 30 823,00 Євро, з яких 30 600,00 Євро сума, яка компенсує частину вартості предмету лізингу, та 223,00 Євро винагорода (комісія) Лізингодавцю.

На підставі акта приймання-передачі від 26.11.2020 (Додаток №3) позивач передав відповідачу у лізинг трактор Case ІН Puma 210 вартістю 102 000,00 Євро, що у гривневому еквіваленті становить 3 444 341,73 грн; Міжбанківський курс Акта приймання-передачі: 1 Євро = 33,8138 грн) (а.с. 20).

Передача позивачем відповідачу вказаного трактора вартістю 3 444 341,73 грн, підтверджується також видатковою накладною №2931 від 26.11.2020 (а.с. 21).

Отже, позивач виконав прийняті на себе зобов`язання з передачі майна на умовах фінансового лізингу, а відповідач, у свою чергу, прийняв це майно без будь яких зауважень.

Позивач зазначає, що у період з листопада 2020 року по червень 2021 року відповідач згідно з графіком внесення лізингових платежів повинен був сплатити йому кошти у загальному розмірі 18 826,69 Євро, однак взятих на себе зобов`язань за Договором в повному обсязі не виконав, сплативши за твердженням позивача, лише 10 224,37 Євро. В результаті чого виникла заборгованість в сумі 8 602,32 Євро.

У зв`язку із виниклою заборгованістю, позивач 13.07.2021 розірвав спірний Договір в односторонньому порядку, відповідно до абз. 1 п. 6.1.1. Договору. На підставі виконавчого напису від 13.06.2021 приватного нотаріуса Кучер А.А., приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. 13.07.2021 вилучено об`єкт лізингу у відповідача, що підтверджується актом вилучення та передачі майна стягувачу ВП №66057272 та актом про передачу майна стягувачу (а.с. 96-99).

Доказів сплати заборгованості у розмірі 8 602,32 Євро відповідач суду не надав.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 8 602,32 Євро, що у гривневому еквіваленті згідно з Міжбанківським курсом на дату, що передує даті складання позовної заяви, а саме: 06.09.2021, становить 273 430,76 грн (8 602,32 Х 31,7857 грн).

21.08.2021 позивач направив відповідачу вимогу від 19.08.2021 №210819/1 про сплату у строк до 03.09.2021 заборгованості за Договором у розмірі 18 766,59 Євро, відповідь на яку відповідач не надав (а.с. 22-23).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів (ст. 807 Цивільного кодексу України).

Спірні правовідносини між сторонами у справі, які виникли з договору фінансового лізингу, регулюються спеціальним законом - Законом України "Про фінансовий лізинг".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

За приписами ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з Додатку № 2 до Договору "Графік внесення лізингових платежів", Фермерське господарство "Возний Ігор Васильович" у період з листопада 2020 по червень 2021 року (з 20.11.2020 по 20.04.2020) повинно було сплатити ТОВ "Торговий Дім "Агроальянс" лізингових платежів на загальну суму 18 826,69 Євро, однак виконав зобов`язання частково, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 8 602,32 Євро, що у гривневому еквіваленті згідно з Міжбанківським курсом на дату, що передує даті складення позовної заяви становить 273 430,76 грн, проте відповідач на момент подання позову не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаному розмірі.

Враховуючи порушення відповідачем строків сплати лізингових платежів, позивач нарахував та заявив до стягнення 323 078,43 грн - 365 % річних за період з 04.12.2020 по 13.07.2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У п. 8.1 Договору сторони встановили, що у випадку, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, який встановлений в Графіку, Лізингоодержувач несе відповідальність перед Лізингодавцем у вигляді сплати 365 процентів річних від суми простроченого платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідачем не надано до суду власного контррозрахунку 365 % річних.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 365 % річних, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а саме в сумі 10 164,27 Євро, що у гривневому еквіваленті згідно з Міжбанківським курсом на дату, що передує даті складення позовної заяви становить 323 078,43 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо безпідставності позову на підставі такого.

Щодо розрахунків відсотків річних у Євро, суд зазначає, що 365 % річних пораховані в Євро і складають 10 164,27 Євро на суми лізингових платежів, розмір яких також визначений в Євро.

Стосовно оплати відповідачем лізингових платежів відповідно до платіжних доручень: № 269 від 02.11.2020 на суму 200 000,00 грн, № 04.11.2020 №271 на суму 546,17 грн, № 273 від 05.11.2020 на суму 49 453,83 грн, № 277 від 13.11.2020 на суму 23 000,00 грн, № 279 від 18.11.2020 на суму 26 000,00 грн, № 281 від 23.11.2020 на суму 29 148,80 грн, № 282 від 24.11.2020 на суму 86,09 грн, № 294 від 28.12.2020 на суму 50 000,00 грн, № 1 від 29.01.2021 на суму 50 000,00 грн судом встановлено, що вказані оплати здійснені в рахунок авансового платежу за Договором лізингу, а не в рахунок лізингових платежів, про що зазначено в призначенні платежу вказаних платіжних дорученнях (а.с. 70, 72-80). Доказів зміни призначення вищезазначених платежів суду не надано. З наданих до справи доказів, судом встановлено, що фактично в рахунок лізингових платежів відповідачем сплачено 127 866,86 грн, що підтверджується платіжними дорученнями з призначенням платежу "платіж, як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане в лізинг майно..... згідно договору фінансового лізингу №102АА-20 від 28.10.2021" № 272 від 04.11.2020 на суму 42,46 грн, № 308 від 17.03.2021 на суму 21 004,40 грн, № 309 від 18.03.2021 на суму 49 000,00 грн, № 16 від 19.05.2021 на суму 2 820,00 грн та платіжними дорученнями з призначенням платежу "відшкодування вартості майна..... згідно договору фінансового лізингу №102АА-20 від 28.10.2021" № 17 від 19.05.2021 в сумі 40 000,00 грн, №25 від 28.05.2021 від 15 000,00 грн (а.с. 71, 81-85).

Судом встановлено, що розрахунок позивачем 365 % річних здійснений в мажах оплачених відповідачем вищезазначених сум лізингових платежів.

Як зазначалося вище, контррозрахунку 365 % річних відповідачем до суду не надано.

Щодо припинення дії договору достроково за згодою сторін, суд зазначає, що умови Договору не передбачають такої підстави дострокової припинення сторін як за угодою сторін. Доказів внесення змін до договору в порядку п. 13.4. Договору відповідачем не надано.

Як встановлено судом вище Договір розірваний позивачем в односторонньому порядку, відповідно до абз. 1 п. 6.1.1. Договору.

Стосовно застосування в даній справі правових висновків, викладених у постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі №911/3483/16 щодо відсутності підстав для стягнення вартості товару після повернення майна Лізингодавцю, суд зазначає таке.

Абзацом 2 п. 6.1.1. Договору визначено, що вилучення Майна у Лізингоодержувача не звільняє останнього від обов`язку сплати всіх несплачених до дати вилучення Майна платежів передбачених Договором, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону України "Про Фінансовий лізинг", ст. 526, 626 - 629, 638 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 180 та ст. 193 Господарського кодексу України суд враховує, що в абз. 2 п. 6.1.1. Договору сторони погодили вважати, що вилучення Майна у Лізингоодержувача не звільняє останнього від обов`язку сплати всіх несплачених до дати вилучення Майна платежів передбачених Договором, зазначений пункт відповідає вимогам чинного законодавства, недійсним не визнаний, є погодженим сторонами і відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено, що позивачем нараховуються лізингові платежі, в тому числі в частині вартості майна, до дати повернення об`єкту лізингу, тобто до 13.07.2021, а тому у даній справі немає підстав для застосування правових висновків, викладених у постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі №911/3483/16.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно інших аргументів та доводів сторін суд зазначає таке.

Відповідно до п. 23 Рішення ЄСПЛ "Проніні проти України" суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, буд. 159, с. Злинка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26232, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" (вул. Запорізьке шосе, 62а, м. Дніпро, 49041, ідентифікаційний код 37303065), основний борг у розмірі 273 430,76 грн та 323 078,43 грн 365 % річних, а також судовий збір у розмірі 8 947,64 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" (вул. Запорізьке шосе, 62а, м. Дніпро, 49041) та Фермерському господарству "Возний Ігор Васильович" (вул. Першотравнева, буд. 159, с. Злинка, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26232).

Повне рішення складено 31.01.2022.

Суддя М.С. Глушков