ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. Справа№ 910/11188/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 25.01.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 (повний текст складено 04.10.2021)

у справі №910/11188/21 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 5 060 139,29 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі, відповідач) про стягнення 5 060 139,29 грн, з яких: 1 546 839,33 грн пені та 3 513 299,96 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором №06-ГП/20/1462/01/20 купівлі-продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів від 28.05.2020 та Угодою від 12.10.2020 про реструктуризацію заборгованості.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» 1 530 383 (один мільйон п`ятсот тридцять тисяч триста вісімдесят три) грн 59 коп. пені, 3 513 299 (три мільйони п`ятсот тринадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 96 коп. штрафу, 75 655 (сімдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн 25 коп. судового збору.

У частині стягнення 16 455 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн 74 коп. пені в позові відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що на підставі Договору №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 за період постачання з 01.06.2020 по 30.06.2020 продавець продав електричну енергію Гарантованому покупцю. Однак, оскільки останній таку електричну енергію не оплатив, 12.10.2020 сторони уклали Угоду №10/3-ГП/20/1888/01/20 про реструктуризацію заборгованості за Договором, якою сторони узгодили, що сума заборгованості за Договором відповідача перед позивачем станом на дату укладення Угоди становить 50 189 999,42 грн, повну оплату якої Гарантований покупець забезпечив згідно графіку, викладеного в пункті 2 Угоди. При цьому пунктом 5 Угоди Гарантований покупець визнав, що Продавець не позбавляється права на звернення до суду щодо отримання від відповідача штрафу та пені за період з моменту виникнення заборгованості до моменту набуття чинності Угодою. З підстав порушення відповідачем строку виконання зобов`язання за Договором №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 позивач на суму основної заборгованості 50 189 999,42 грн нарахував пеню у розмірі 1 546 839,33 грн за період з 11.07.2020 по 12.10.2020 та штраф у сумі 3 513 299,96 грн. Однак суд зазначив, що кінцевою датою для нарахування пені є 11.10.2020 (день, що передує дню укладенню Угоди), в тому числі і з підстав того, що в пункті 5 Угоди відсутня кінцева календарна дата. Відтак, перевіривши наданий розрахунок пені та штрафу, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 530 383,59 грн пені за період з 11.07.2020 по 11.10.2020 та 3 513 299,96 грн штрафу. Пеню в сумі 16 455,74 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовив у позові в цій частині.

Водночас, за наслідками розгляду клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд встановив, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів у розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому відмовив у задоволенні клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про зменшення розміру пред`явлених до стягнення неустойки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 25.10.2021 Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 в частині стягнення пені у розмірі 1 530 383, 59 грн та 3 513 299,96 грн штрафу, 75 655, 25 грн судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог ухвалено з неповним дотриманням норм матеріального права, а саме статті 9-1 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 33, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», постанови НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (зі змінами постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2802), статей 525, 526, 614, 547 Цивільного кодексу України, статей 174, 193, 196, 218, 231 Господарського кодексу України, частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, статей 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, статей 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 та параграфів 2-4 Глави 6 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано суду доказів наявності заборгованості (акту купівлі-продажу електричної енергії за червень 2020 року) станом на дату проведення розрахунку. Відповідний акт позивач намагався надати разом із відповіддю на відзив, але як сама відповідь на відзив, так і відповідний доказ надано позивачем з пропуском строків, встановлених нормами Господарського процесуального кодексу України, а тому мають бути залишені судом без розгляду.

Також відповідач посилається на невідповідність позовних вимог статті 574 Цивільного кодексу України та статті 231 Господарського кодексу України, оскільки пункт 6.2. Договору, на який робить посилання позивач, взагалі не містить бази нарахування пені - не зазначено, від якої суми нараховується подвійна облікова ставка НБУ, що є підтвердженням відсутності правових підстав для застосування за договором до Гарантованого покупця такої міри відповідальності, як сплата пені.

Суд безпідставно не застосував положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 233 Господарського кодексу України, статті 614 Цивільного кодексу України та статті 218 Господарського кодексу України щодо звільнення від відповідальності ДП «Гарантований покупець».

Відповідач наголошує, що із урахуванням специфіки спірних правовідносин, фінансового стану Гарантованого покупця, характеру його діяльності, що не пов`язана із отриманням прибутку, а зумовлена виключно виконанням спеціальних обов`язків, дій позивача, що спрямовані лише на отримання прибутку за рахунок державного підприємства, штрафні санкції підлягали зменшенню за клопотанням відповідача на підставі статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України до 1,00 грн.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у даній справі, мотивоване незадовільним фінансовим становищем Державного підприємства «Гарантований покупець».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

13.12.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до наступного:

- при поданні позовної заяви позивач надав усі необхідні документи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а саме: договір купівлі-продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 з додатками; угоду від 12.10.2020 про реструктуризацію заборгованості за договором №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020, якою зафіксовано суму заборгованості за договором у розмірі 50 189 999,42 грн. Також факт наявності заборгованості підтверджується актом купівлі-продажу електричної енергії між сторонами за червень 2020 року, підписаним позивачем та відповідачем, з додатком - внутрішній розподіл до такого акту, реєстрами отриманих платежів по договору №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 за період з 01.01.2020 по 09.06.2020;

- сторони безпосередньо у договорі №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 (пункт 6.2.) визначили підстави, розмір, порядок та період нарахування пені. Посилання відповідача на судову практику з питання «бази нарахування пені» не є коректним, оскільки до цього часу умови договору в частині нарахування неустойки відповідачем не оскаржувались, відповідача влаштовували та у відповідях на претензії позивача щодо вимог зі сплати сум заявленої неустойки сумнівам з боку відповідача не піддавалися, що повністю узгоджується із нормами статей 547 Цивільного кодексу України та 231 Господарського кодексу України;

- суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність виняткових обставин для зменшення нарахованих сум пені та штрафу;

22.12.2021 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, у яких скаржник додатково зазначив, що позивачем до позову не було надано доказів на підтвердження вартості всієї електричної енергії, відпущеної згідно договору у червні 2020 року, а долучений до відповіді на відзив на позовну заяву акт купівлі-продажу електричної енергії подано із пропуском встановленого законом процесуального строку; з огляду на зміну зобов`язання за договором Угодою №10/3-ГП/20/1888/01/20 (новація) включення в період дати набуття чинності такою угодою є неправомірним, оскільки з моменту її підписання зобов`язання між сторонами змінилися; умова пункту 6.2. Договору не містить умови щодо того, від чого саме має стягуватись подвійна ставка НБУ, тобто не містить бази нарахування пені; пеня нарахована відповідачем за порушення, яке мало місце після закінчення дії договору, що виключає підстави для задоволення позовних вимог позивача у даній справі; зменшення неустойки відповідає критерію справедливості та не є звільненням відповідача від відповідальності, що було необґрунтовано залишено поза увагою суду першої інстанції.

10.01.2022 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення, у яких позивач, окрім викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, наголосив на тому, що факт укладення Угоди №10/3-ГП/20/1888/01/20 не припинив усі зобов`язання за договором між сторонами, а припинив лише ті, які вимагали здійснення оплати у порядку, визначеному пунктом 4 Договору «Ціна та порядку оплати електричної енергії», а саме оплати заборгованості за вже постановлену, але ще не оплачену електричну енергію; укладення Угоди не є новацією, що стосується всіх зобов`язань за Договором, а лише в частині умов оплати заборгованості, яка вже виникла на момент укладення Угоди; позивач не втратив права вимагати від відповідача сплатити нараховану неустойку, а укладаючи Угоду сторони лише підтвердили це право, зафіксувавши відповідне в її умовах, а саме у пункті 5 останньої; положення Договору містять правову підставу для стягнення неустойки, умови якого підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін; закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, зокрема, в частині оплати, у тому числі, зобов`язання зі сплати грошової суми, яка є неустойкою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі №910/11188/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11188/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

04.11.2021 матеріали справи №910/11188/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, з 01.11.2021 на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/5726/21 від 09.11.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 справу №910/11188/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємства «Гарантований покупець», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, сплативши судовий збір у сумі 113 482, 88 грн.

19.11.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №1200 від 12.11.2021 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 113 482, 88 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21, встановлено сторонам строк для подання відзиву, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 25.01.2022.

13.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник відповідача подав три клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Клопотання відповідача про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України як третьої особи мотивоване тим, що предмет позову у даній справі пов`язаний виключно з виконанням спеціальних обов`язків, що встановлені Кабінетом Міністрів України постановою від 05.06.2019 №483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» та покладені на суб`єкта господарювання - Гарантованого покупця, що входить до сфери управління Кабінету Міністрів України.

Клопотання про залучення до участі у справі Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» як третьої особи мотивоване тим, що, на думку відповідача, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки вказаного товариства, оскільки на законодавчому рівні встановлено, що різниця грошових коштів відповідача, пов`язана із виконанням Гарантованим покупцем покладених на нього КМУ спеціальних обов`язків, є складовою вартості послуги, яка, у свою чергу, надається Гарантованим покупцем оператору системи передачі - НЕК «Укренерго» згідно зі статтями 33, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (зі змінами постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2802), Договором від 26.06.2019 №0414-09051/52/10, укладеним з НЕК «Укренерго». Оплата за електричну енергію, що відпущена позивачем у період поставки 2020 року за договором залежить від оплати НЕК «Укренерго» відповідачу розміру вартості послуги 2020 року. У разі задоволення судом вимог про стягнення заборгованості у даній справі за прострочення оплати електричної енергії позивачу, що є збитками у розумінні статті 225 Господарського кодексу України, відповідач має право на стягнення таких збитків з НЕК «Укренерго». Отже, предметом цього судового розгляду є правовідносини, що стосуються прав та обов`язків НЕК «Укренерго».

Суд у судовому засіданні 25.01.2022, розглянувши вказані клопотання відповідача, зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частини 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів наголошує, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. При цьому зазначення на якій стороні (позивача чи відповідача) може вступити у справу третя особа залежить від того, з якою зі сторін у неї існує правовий зв`язок.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів відмовляє у залученні до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Кабінету Міністрів України та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», оскільки не вбачає, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки зазначених осіб у контексті позовних вимог та правовідносин, що виникли на підставі Договору №06-ГП/20/1462/01/20 купівлі-продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів від 28.05.2020 та Угоди від 12.10.2020 про реструктуризацію заборгованості, укладених сторонами даного спору.

Водночас, колегією суддів у судовому засіданні 25.01.2022 встановлено, що клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг всупереч положенню частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України не підписане представником ДП «Гарантований покупець» Оленою Коваль, а тому не може бути розглянуто судом.

Також відповідачем 13.12.2021 подано через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про зменшення неустойки до 1 грн, а позивачем 20.12.2021 подано заперечення на вказане клопотання з проханням відмовити у його задоволенні.

Суд у судовому засіданні 25.01.2022 дійшов висновку про те, що клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки буде розглянуте судом під час вирішення спору по суті за результатами заслуховування пояснень представників сторін.

У судовому засіданні 25.01.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 25.01.2022 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У разі залишення рішення суду першої інстанції без змін - зменшити розмір неустойки до 1 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

28.05.2020 між відповідачем (Гарантований покупець) та позивачем (Продавець) було укладено Договір №06-ГП/20/1462/01/20 купівлі-продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів (далі, Договір), відповідно до пункту 2.1. якого Продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому Договорі.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 10.1. з дати підписання і діє до 10.07.2020. В частині виконання фінансових зобов`язань Договір діє до їх повного виконання.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого числа місяця по 24:00 год. останнього числа такого місяця (далі - Місяць постачання). Обсяг електричної енергії, що купується та продається за Договором у Місяці постачання визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для місяця постачання. Купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для місяця постачання (пункти 3.1., 3.2., 4.1. Договору).

Згідно додаткової угоди №1/1463/01/20 від 28.05.2020 до Договору у відповідності до результатів електронного аукціону від 28.05.2020, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-280520-GB-1-1 від 28.05.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа червня 2020 року по 24:00 годин останнього числа червня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 111.600 МВт.год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год. Вартість електричної енергії становить 75 191 616,00 грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов Договору.

Відповідно до додаткової угоди №2/1464/01/20 від 28.05.2020 до Договору у відповідності до результатів електронного аукціону від 28.05.2020, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-280520-GB-2-1 від 28.05.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа червня 2020 року по 24:00 годин останнього числа червня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 9000 МВт.год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год. Вартість електричної енергії становить 6 063 840,00 грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов Договору.

Умовами додаткової угоди №3/1465/01/20 від 28.05.2020 до Договору встановлено, що у відповідності до результатів електронного аукціону від 28.05.2020, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-280520-GB-3-1 від 28.05.2020 та Договору Гарантований покупець купує у Продавця електричну енергію. Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин першого числа червня 2020 року по 24:00 годин останнього числа червня 2020 року. Обсяг електричної енергії, що підлягає продажу у Місяці постачання відповідно до умов цієї Додаткової угоди становить 3.640 МВт.год. Ціна електричної енергії становить 673,76 грн за 1 МВт.год. Вартість електричної енергії становить 2 452 486,40 грн. Гарантований покупець зобов`язується оплатити Продавцю вартість електричної енергії у відповідності до умов Договору.

Отже, періодом постачання електричної енергії за даним договором є 01.06.2020-30.06.2020.

Пунктом 4.3.1. Договору сторони погодили наступні умови оплати. Гарантований покупець здійснює оплату за куплену електричну енергію згідно з графіком оплати: 10.06.2020 - 25 129 765,73 грн (з ПДВ); 20.06.2020 - 25 129 765,73 грн (з ПДВ); 30.06.2020 - 25 077 616,70 грн (з ПДВ). При цьому не пізніше останнього числа місяця постачання Гарантований покупець забезпечує оплату Продавцю вартості електричної енергії у розмірі не менше 75% від вартості електричної енергії за цим договором.

Не пізніше 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, Гарантований покупець здійснює на користь Продавця остаточний платіж за куплену у місяці постачання електричну енергію (пункт 4.3.2. Договору).

Згідно з пунктом 6.2. Договору у випадку незабезпечення Гарантованим покупцем оплати за електричну енергію відповідно до графіка оплати та повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право:

- нарахувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання та/або;

- зупинити постачання електричної енергії до моменту повного розрахунку за заборгованістю, яка виникла за договорами постачання електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів між сторонами за минулі періоди.

За прострочення оплати відповідачем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів, Гарантований покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості (пункт 6.3. Договору).

12.10.2020 між ПрАТ «Укргідроенерго» та ДП «Гарантований покупець» укладено Угоду №10/3-ГП/20/1888/01/20 про реструктуризацію заборгованості за Договором (далі, Угода), якою сторони дійшли згоди, що сума заборгованості за Договором відповідача перед позивачем станом на дату укладення Угоди становить 50 189 999,42 грн, повну оплату якої Гарантований покупець забезпечує згідно графіку, викладеного в пункті 2 Угоди.

Відповідно до пункту 2 Угоди про реструктуризацію заборгованості Гарантований покупець взяв на себе зобов`язання забезпечити повну оплату продавцю сум заборгованості за електричну енергію, куплену у періоді постачання (01.06.2020 - 30.06.2020), у такому порядку:

1) до 31.10.2020 включно - 836 499,99 грн з ПДВ;

2) до 30.11.2020 включно - 836 499,99 грн з ПДВ;

3) до 31.12.2020 включно - 836 499,99 грн з ПДВ;

4) до 31.01.2021 включно - 836 499,99 грн з ПДВ;

5) до 28.02.2021 включно - 836 499,99 грн з ПДВ;

6) до 31.03.2021 включно - 46 007 499,47 грн з ПДВ.

У пункті 5 Угоди про реструктуризацію заборгованості зазначено, що Гарантований покупець визнає, що укладанням цієї Угоди продавець не позбавляється права на звернення до суду за захистом порушеного права або інше досудове врегулювання з Гарантованим покупцем відносин щодо отримання від Гарантованого покупця плати за порушення строків та порядку оплати за договором як штрафних санкцій (штрафу та пені) на користь продавця за період з моменту виникнення заборгованості до моменту набуття чинності цієї Угоди.

Відповідно до пункту 7 Угоди про реструктуризацію заборгованості дана Угода набуває чинності з моменту укладання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до умов Договору та Угоди про реструктуризацію заборгованості, а також положень чинного законодавства він має право на застосування штрафних санкцій до відповідача у зв`язку з порушенням останнім строку виконання господарського зобов`язання.

У зв`язку з тим, що останнім днем, встановленим для оплати за Договором є 10.07.2020, позивачем нараховано пеню у розмірі 1 546 839,33 грн за період з 11.07.2020 по 12.10.2020 та штраф у розмірі 3 513 299,96 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Таким чином, предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій (пені та штрафу) у загальному розмірі 5 060 139,29 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою відносини, що склалися між сторонами згідно Договору №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020, є правовідносинами, які регулюються нормами законодавства про поставку.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні за змістом положення містяться у статті 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір між сторонами у даній справі укладено відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою КМУ №483 від 05.06.2019.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 1 Угоди про реструктуризацію заборгованості сторони дійшли згоди, що сума основної заборгованості за Договором купівлі-продажу електричної енергії складає 50 189 999,42 грн.

Відповідно до пункту 2 Угоди про реструктуризацію заборгованості Гарантований покупець взяв на себе зобов`язання забезпечити повну оплату продавцю сум заборгованості за електричну енергію, куплену у періоді постачання (01.06.2020 - 30.06.2020), у визначеному порядку.

Підписанням вказаної Угоди відповідач визнав факт наявності у нього заборгованості у розмірі 50 189 999,42 грн за куплену у період з 01.06.2020 - 30.06.2020 згідно Договору електричну енергію.

Водночас, у пункті 5 Угоди про реструктуризацію заборгованості зазначено, що Гарантований покупець визнає, що укладанням цієї Угоди продавець не позбавляється права на звернення до суду за захистом порушеного права або інше досудове врегулювання з Гарантованим покупцем відносин щодо отримання від Гарантованого покупця плати за порушення строків та порядку оплати за договором як штрафних санкцій (штрафу та пені) на користь продавця за період, з моменту виникнення заборгованості до моменту набуття чинності цієї Угоди.

Відповідно до пункту 4.3.2. Договору не пізніше 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, Гарантований покупець здійснює на користь продавця остаточний платіж за куплену у місяці постачання електричну енергію.

Отже, останнім днем, встановленим для оплати поставленої у червні 2020 року електричної енергії за Договором, є 10.07.2020.

При цьому, колегією суддів відхиляються доводи відповідача щодо відсутності у матеріалах справи доказів наявності заборгованості станом на дату проведення розрахунку (10.07.2020) із посиланням на відсутність у матеріалах справи акту купівлі-продажу електричної енергії, відпущеної у червні 2020 року, оскільки копії відповідного акту купівлі-продажу електричної енергії між ПрАТ «Укргідроенерго» та ДП «Гарантований покупець» за червень 2020 року від 30.06.2020 на суму 100 449 530,88 грн, підписаного позивачем та відповідачем з додатком - внутрішній розподіл до такого акту, а також реєстру отриманих платежів по Договору купівлі - продажу електричної енергії з покупцем для забезпечення загальносуспільних інтересів №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 за період з 01.01.2020 по 09.06.2021, якими підтверджується, що у період дії Договору (з 29.05.2020 по 19.06.2020) відповідачем було здійснено оплату згідно Договору на загальну суму 50 259 531,46 грн, додані до відповіді на відзив на апеляційну скаргу. Із наданих документів вбачається, що станом на 10.07.2020 заборгованість відповідача за Договором становила 50 189 999,42 грн (100 449 530,88 грн - 50 259 531,46 грн).

Доводи скаржника про пропуск позивачем строків на подання вказаних доказів до суду першої інстанції оцінюються судом критично, враховуючи наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2021 у справі №910/11188/21 встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на подання до суду відповіді на відзив; відзив на позовну заяву отримано позивачем 13.08.2021, про що останнім долучено до матеріалів справи копію першої сторінки відзиву із відміткою вхідного штемпеля позивача (том 1, а.с. 114) та відповідачем не спростовано. Згідно відмітки поштового штемпеля на конверті відповідь на відзив на позовну заяву була направлено до суду 18.08.2021 (том 1, а.с. 116), тобто у встановлений ухвалою суду строк, враховуючи, що згідно частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Водночас, нормами чинного Господарського процесуального кодексу України не заборонено позивачу подавати суду докази разом із іншими заявами по суті спору. У даному контексті судом враховано, що позивачем на підтвердження наявності у відповідача основної заборгованості перед ним було надано суду разом із позовом Договір №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 та Угоду про реструктуризацію до нього, в якій сторони визнали заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 50 189 999,42 грн, яка є основною базою для нарахування пені. Тобто позивач, маючи підписану зі сторони відповідача Угоду, мав правомірні очікування стосовно того, що відповідач, визнаючи суму заборгованості, не буде заперечувати сам факт поставки електричної енергії у спірному періоді. У свою чергу докази, долучені до відповіді на відзив, були подані позивачем саме на спростування доводів відзиву відповідача на позовну заяву щодо відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження факту купівлі-продажу електричної енергії у червні 2020 року.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження оплати на користь позивача іншої частини заборгованості у розмірі 50 189 999,42 грн станом на 10.07.2020 та станом на дату укладення Угоди відповідачем суду не надано.

Отже, факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за Договором №06-ГП/20/1462/01/20 від 28.05.2020 належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

За змістом пункту 6.2. Договору у випадку незабезпечення Гарантованим покупцем оплати за електричну енергію відповідно до графіка оплати та повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання, продавець має право, зокрема, нарахувати Гарантованому покупцю пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання.

За прострочення оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію на строк понад 30 календарних днів Гарантований покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості (пункт 6.3. Договору).

Із наданого позивачем до суду розрахунку позовних вимог вбачається, що позивач нараховує пеню на суму заборгованості 50 189 999,42 грн за період з 11.07.2020 (наступний день після останнього дня, встановленого для оплати за Договором) по 12.10.2020 (день укладення Угоди про реструктуризацію).

Разом з тим, як вірно наголосив суд першої інстанції та на переконання колегії суддів кінцевою датою для нарахування пені має бути 11.10.2020 (день, що передує дню укладенню Угоди та набуття нею чинності).

Відтак, перевіривши наданий розрахунок пені, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 530 383,59 грн пені, нарахованої на суму боргу у розмірі 50 189 999,42 грн за період з 11.07.2020 по 11.10.2020. Пеню в сумі 16 455,74 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд першої інстанції правомірно відмовив у позові в цій частині.

Твердження скаржника про невідповідність позовних вимог про стягнення пені статті 547 Цивільного кодексу України та статті 231 Господарського кодексу України, оскільки пункт 6.2. Договору не містить бази нарахування пені - не зазначено, від якої суми нараховується подвійна облікова ставка НБУ, судом відхиляються, оскільки сторони, керуючись свободою договору, визначили у пункті 6.2. Договору підстави, розмір, порядок нарахування та період нарахування пені, зокрема, підставою для нарахування пені є «незабезпечення Гарантованим покупцем повної оплати за електричну енергію до 10-го числа місяця, що слідує за місяцем постачання», розміром пені є «подвійна облікова ставка НБУ, яка діє на день прострочення», порядок нарахування пені - «за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати», періодом нарахування пені є «увесь час порушення зобов`язання». Отже, зі змісту пункту 6.2. Договору вбачається, що базою для нарахування пені є сума простроченого грошового зобов`язання з оплати електричної енергії.

Водночас, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію, поставлену у червні 2020 року, на строк понад 30 календарних днів, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача на підставу пункту 6.3. Договору штраф у розмірі 7% від суми простроченої заборгованості - 3 513 299,96 грн (50 189 999,42 грн х 7%).

Доводи апеляційної скарги відповідача із приводу того, що пеня та штраф нараховані позивачем поза межами строку дії Договору за прострочення виконання зобов`язання, яке сталося після закінчення строку дії Договору, а тому не можуть бути задоволені, суд визнає помилковим, оскільки, по-перше, відповідно до пункту 10.1. Договору він вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 10 травня 2020 року, а в частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання, тобто частина друга зазначеного пункту Договору свідчить про наявність обов`язку виконати наявні фінансові зобов`язання в повному обсязі, у тому числі, зобов`язання зі сплати грошової суми, яка є неустойкою, а по-друге, сторони у пункті 5 Угоди про реструктуризацію заборгованості погодили, що продавець не позбавляється права на звернення до суду для отримання від Гарантованого покупця плати за порушення строків та порядку оплати за Договором як штрафних санкцій (штрафу та пені) на користь Продавця за період з моменту виникнення заборгованості до моменту набуття чинності цієї Угоди.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції з приводу чого є правомірними.

Відповідач у апеляційній скарзі зазначає про наявність підстав для звільнення останнього від відповідальності у зв`язку із відсутністю вини відповідача у порушенні договірного зобов`язання.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на одночасне поширення на відповідача дії постанови Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 з наступними змінами «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» та факт відсутності належних розрахунків від контрагента відповідача - НЕК «Укренерго» на ринках РДН/ВДР з січня 2020 року, а також статтю 9-1 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» щодо механізму компенсації втрат від вартості послуги, яку надає відповідач третім особам.

Однак, колегія суддів зазначає, що зазначені аргументи відповідача не є підставами для звільнення останнього від господарської-правової відповідальності за порушення умов договору.

Так, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії, отриманої у червні 2020 року. Факт відсутності бюджетного фінансування, у тому числі, і через ненадходження коштів від ПАТ «НЕК «Укренерго», не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки вказані обставини не визначені нормами закону як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Ані умовами Договору, ані положеннями закону обов`язок гарантованого покупця з оплати вартості купленої у виробника електричної енергії не ставиться в залежність від виконання ПАТ «НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань перед гарантованим покупцем, а тому недодержання своїх обов`язків ПАТ «НЕК «Укренерго» не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу придбаної електричної енергії за Договором.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки до 1 гривні, в обґрунтування якого відповідач посилається на специфіку відносин, що існують на ринку електричної енергії, скрутне фінансове становище відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, згідно з положеннями частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З урахуванням практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 04.06.2018 у справі №908/1453/14, від 21.01.2021 у справі №927/704/19, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, обставинами, на які сторони справи можуть посилатися при розгляді питання про зменшення неустойки, є: критичний фінансово-господарський стан суб`єкта господарювання; наявність заборгованості із заробітної плати; наявність податкового боргу; зменшення прибутку підприємства; відсутність коштів на банківських рахунках; потреба в грошових коштах для підтримання технологічного процесу виробництва; монопольне становище контрагента; стягнення 3 відсотків річних та інфляційних нарахувань; існування дебіторської заборгованості.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення неустойки, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема, розмір нарахованих сум, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано належного обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру пені та штрафу і відповідних доказів, отже відсутні підстави для зменшення розміру цих нарахувань.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак, усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім наведених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовуються висновків суду щодо задоволення позовних вимог у даній справі.

Доводи апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість задоволених судом позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/11188/21 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Гарантований покупець».

Матеріали справи №910/11188/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.02.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

І.М. Скрипка