ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1383/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.,

секретаря судового засідання Зоренка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Каламайко Д.Ю. - ордер серії ВІ №1071766 від 21.12.2021 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного провадження справу за позовом Приватного підприємства Фірма "Мрія-94" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко"

про стягнення 99420,80 грн

Приватне підприємство Фірма "Мрія-94" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко" заборгованості за договором поставки №05082020 від 05.08.2020 у розмірі 99420,80 грн, з яких: 74605,50 грн - основний борг, 12571,29 грн - пеня, 2623,14 грн - 3% річних, 9620,87 грн - інфляційні.

Ухвалою від 24.12.2021 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 01.02.2022 об 11:00.

17.01.2022 суд отримав поштою від представника ТОВ "Спіко" відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі договору №05082020 від 05.08.2020 ПП Фірма "Мрія-94" поставила ТОВ "Спіко" товар за видатковою накладною №2794 від 10.09.2020. ТОВ "Спіко" частково оплатило вартість продукції в сумі 32105,50 грн, тому залишок заборгованості становить 42500,00 грн. ПП Фірма "Мрія-94" здійснило нарахування пені, інфляційних та 3% річних без врахування часткових оплат за товар. Крім того, розрахунок пені не відповідає приписам ч. 6 ст. 232 ГК України. З огляду на викладене, представник ТОВ "Спіко" у відзиві на позовну заяву здійснив власний розрахунок пені, інфляційних та 3% річних, а також надіслав копії платіжних доручень на підтвердження часткової оплати за товар в розмірі 32105,50 грн. Водночас у прохальний частині відзиву просив стягнути з ПП Фірма "Мрія-94" витрати на правничу допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що ТОВ "Спіко" сплатило частково вартість продукції за видатковою накладною №2794 від 10.09.2020 в розмірі 32105,50 грн, відповідно до платіжних доручень, які надіслав представник ТОВ "Спіко". Вказав, що розрахунок пені здійснено без врахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України. При цьому заперечував щодо стягнення з ПП Фірма "Мрія-94" на користь ТОВ "Спіко" витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 між Приватним підприємством Фірма "Мрія-94" (постачальник / позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спіко" (покупець / відповідач) укладено договір поставки №05082020 (а.с. 22-23), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати в обмовлені терміни у власність покупцю полістирол, поліпропілен, поліетилен і вироби з поліетилену (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату, відповідно до умов договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 3.3. договору, датою поставки товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної на отримання товару.

Як передбачено п. 4.1. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, погодженою в специфікації та зазначеної в рахунках-фактурах, видаткових накладних.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Сторони у п. 5.2. договору домовилися, що покупець оплачує постачальнику кожну партію товару не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки.

На виконання умов договору, ПП Фірма "Мрія-94" поставило ТОВ "Спіко" плівку в асортименті на суму 74605,50 грн, що підтверджується видатковою накладною №2794 від 10.09.2020 (а.с. 24).

Згідно з позовними вимогами, зобов`язання щодо оплати вартості продукції ТОВ "Спіко" не виконало, тому ПП Фірма "Мрія-94" звернулося до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору поставки №05082020 від 05.08.2020.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання.

Як визначено ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Покупець оплачує постачальнику кожну партію товару не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки (п. 5.2. договору).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За розрахунком ПП Фірма "Мрія-94", розмір заборгованості ТОВ "Спіко" за договором №05082020 від 05.08.2020 становить 74605,50 грн.

Представник ТОВ "Спіко" до відзиву на позовну заяву долучив копії платіжних доручень на підтвердження часткової оплати вартості продукції ПП Фірма "Мрія-94", а саме: №11147 від 24.12.2020 на суму 20605,50 грн, №11908 від 18.06.2021 на суму 4000,00 грн, №12040 від 09.07.2021 на суму 5000,00 грн №12243 від 31.08.2021 на суму 2500,00 грн з призначенням платежу "оплата за отриману плівку від 10.09.2020" (а.с. 42-45).

Дослідивши матеріали справи, розмір заборгованості ТОВ "Спіко" за договором поставки №05082020 від 05.08.2020 становить 42500,00 грн (74605,50 - 32105,50), а тому вимоги ПП Фірма "Мрія-94" в частині стягнення з ТОВ "Спіко" основного боргу в сумі 42500,00 грн суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В стягненні 32105,50 грн (74605,50 - 42500,00) боргу за договором №05082020 від 05.08.2020 суд відмовляє за безпідставністю.

Водночас ПП Фірма "Мрія-94" заявило до стягнення 12571,29 грн пені, 2623,14 грн 3% річних, 9620,87 грн інфляційних.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 8.1. договору визначено, за прострочення поставки або оплати товару за цим договором постачальник або покупець сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення.

Як передбачено п. 5.2. договору, покупець оплачує постачальнику кожну партію товару не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до п. 3.3. договору, датою поставки товару є 10.09.2020 (а.с. 24).

Згідно з матеріалами справи, позивач нарахував пеню в розмірі 12571,29 грн на суму 74605,50 грн за період з 13.10.2020 до 14.12.2021 (а.с. 17-18).

Беручи до уваги вимоги ст. ст. 79, 86 ГПК України, господарський суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, що обумовлено порушенням грошового зобов`язання, не виходячи за межі визначеного періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання.

За загальним правилом, перебіг пені за порушення грошових зобов`язань починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Враховуючи, що поставка товару здійснена 10.09.2020, то строк виконання зобов`язання за договором припадає на 10.10.2020 (суботу).

Згідно з ч. 5 с. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, останнім днем виконання зобов`язання з оплати товару за договором №05082020 від 05.08.2020 є 12.10.2020 (понеділок).

За ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком суду сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 3771,37 грн:

74605,50 грн (сума боргу) х 72 дні (13.10.2020- 23.12.2020) х 12 (подвійна облікова ставка НБУ) / 366 днів х 100% = 1761,18 грн;

54000,00 грн (сума боргу) х 8 днів (24.12.2020-31.12.2020 ) х 12 (подвійна облікова ставка НБУ) / 366 днів х 100% = 141,64 грн;

54000,00 грн (сума боргу) х 63 дні (01.01.2021 04.03.2021) х 12 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 1118,47 грн;

54000,00 грн (сума боргу) х 39 днів (05.03.2021 12.04.2021) х 13 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 100% = 750,08 грн.

В стягненні пені в розмірі 8799,92 грн (12571,29 - 3771,37) суд відмовляє.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №922/1008/16.

Враховуючи наявність часткових оплат, суд здійснив розрахунок 3% річних, за яким розмір вказаних нарахувань становить 1873,94 грн:

74605,50 грн (сума боргу) х 72 дні (13.10.2020 - 23.12.2020) х 3% / 366 днів х 100% = 440,29 грн;

54000,00 грн (сума боргу) х 8 днів (24.12.2020 - 31.12.2020 ) х 3 % / 366 днів х 100% = 35,41 грн;

54000,00 грн (сума боргу) х 168 днів (01.01.2021 - 17.06.2021) х 3%/ 365 днів х 100% = 745,64 грн;

50000,00 грн (сума боргу) х 21 дні (18.06.2021 - 08.07.2021) х 3%/ 365 днів х 100% = 86,30 грн;

45000,00 грн (сума боргу) х 53 дні (09.07.2021- 30.08.2021) х 3%/ 365 днів х 100% = 196,03 грн;

42500,00 грн (сума боргу) х 106 днів (31.08.2021 - 14.12.2021) х 3%/ 365 днів х 100% = 370,27 грн.

В стягненні 3% річних у сумі 749,20 грн (2623,14 - 1873,94) необхідно відмовити.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

При розрахунку суми інфляційних варто враховувати, що сума боргу, яка сплачується з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16-го до 31-го дня місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що інфляційні у розмірі 9620,87 грн нараховані на суму 74605,50 грн з жовтня 2020 року до листопада 2021 року.

За розрахунком суду сума інфляційних витрат за договором №05082020 від 05.08.2020 за вказаний період становить 7040,64 грн.

74605,50 грн х 1,0323 (сукупний індекс інфляції за жовтень грудень 2020 року (1,01 х 1,013 х 1,009) - 74605,50 грн = 2409,76 грн;

54000,00 грн х 1,06355 (сукупний індекс інфляції за січень червень 2021 року (1,013 х 1,01 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002) - 54000,00 грн = 3431,70 грн;

45000,00 грн х 0,998998 (сукупний індекс інфляції за липень серпень 2021 року (1,001 х 0,998) - 45000,00 грн = -45,09 грн;

42500,00 грн х 1,029277 (сукупний індекс інфляції за вересень листопад 2021 року (1,012 х 1,009 х 1,008) - 42500,00 грн = 1244,27 грн.

В стягненні 2580,23 грн (9620,87 - 7040,64) інфляційних суд відмовляє.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.73 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 42500,00 грн - основного боргу, 3771,37 грн - пені, 1873,94 грн - 3% річних та 7040,64 грн - інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Водночас суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 32105,50 грн основного боргу, 8799,92 грн пені, 749,20 грн 3% річних, 2580,23 грн інфляційних як безпідставно заявлені.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ПП Фірма "Мрія-94" просить стягнути судовий збір у розмірі 2497,00 грн, що складається з судового збору за подання позовної заяви у справі №906/1383/21 у сумі 2270,00 грн та за подання заяви про видачу судового наказу у справі №906/870/21.

Дослідивши вказану вимогу суд зазначає, що у справі №906/870/21 розглядалася заява ПП Фірма "Мрія-94 про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "Спіко" 91837,58 грн заборгованості за договором поставки №05082020 від 05.08.2020. Ухвалою від 16.08.2021 відмовлено Приватному підприємству Фірмі "Мрія-94" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко" 91837,58 грн.

Відповідно до ст. 151 ГПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Звертаючись в порядку позовного провадження про стягнення заборгованості з ТОВ "Спіко" за договором поставки №05082020 від 05.08.2020, ПП Фірма "Мрія-94" необхідно було сплатити 2043,00 грн (2270,00 - 227,00), долучивши платіжні доручення на суму 2043,00 грн та 227,00 грн.

До позовної заяви ПП Фірма "Мрія-94" надано копії платіжного доручення №1553 від 02.12.2021 на суму 2270,00 грн та квитанції №8833 від 10.08.2021 на суму 227,00 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, судовий збір в розмірі 2270,00 грн покладається на ТОВ "Спіко".

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судовий збір в сумі 227,00 грн підлягає поверненню ПП Фірма "Мрія-94" з Державного бюджету України за відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спіко" (13313, Житомирська обл., Бердичівський район, село Мирне, вул. Володарського, 151 А, ідентифікаційний код 30741101)

на користь Приватного підприємства Фірма "Мрія-94" (61010, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 63, ідентифікаційний код 22650371):

- 42500,00 грн основного боргу;

- 3771,37 грн пені;

- 1873,94 грн 3% річних;

- 7040,64 грн інфляційних втрат;

- 2270,00 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.02.22

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу; 2,3 - сторонам (рек. з пов)