РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 910/18609/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан"

про стягнення 267 654, 43 грн.,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (далі - відповідач) про стягнення 225 647,48 грн. основного боргу, 24 530,25 грн. пені, 4 866,08 грн. 3 % річних та 12 610,62 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами 25.11.2020 року договору постачання природного газу № 54733/Т (для не побутових споживачів) в частині оплати поставленого позивачем природного газу, у зв`язку з чим за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2021 року відкрито провадження у справі № 910/18609/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали про відкриття провадження від 03.12.2021 року в справі № 910/18609/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04074, місто Київ, вулиця Резервна, будинок 8 А.

Слід зазначити, що копія вказаної ухвали була додатково скерована судом рекомендованим листом на адресу відповідача, зазначену в укладеному між сторонами договорі від 25.11.2020 року № 54733/Т постачання природного газу (для не побутових споживачів), а саме: 03179, місто Київ, проспект Перемоги, 123.

Означені листи були отримані відповідачем 13.12.2021 року та 09.12.2021 року відповідно, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення цих поштових відправлень № 096 та № 088.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25.01.2006 року № 1-5/45 в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (споживач) було укладено Договір постачання природного газу № 54733/Т (для не побутових споживачів) (далі - Договір) (з подальшими змінами, внесеними Додатковою угодою від 22.12.2020 року № 1), за умовами якого постачальник зобов`язався передати, а споживач - прийняти та своєчасно оплатити вартість природного газу в розмірах, строки та порядку, що передбачені Договором.

Зазначений правочин, а також додаткова угода від 22.12.2020 року № 1 до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками наведених юридичних осіб.

У пункті 2.1 Договору його сторони погодили середньодобові та місячні планові об`єми постачання газу в 2020-2021 роках.

Вказаний Договір набрав чинності з дати його підписання та діяв до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (пункт 11.1 Договору в редакції додаткової угоди від 22.12.2020 року № 1).

Відповідно до пункту 3.6 Договору фактичний об`єм поставленого в розрахунковому періоді газу підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

У пункті 3.7.1 Договором його сторони визначили, що споживач до 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику засвідчену копію акту наданих послуг розподілу газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором ГРМ відповідно до вимог кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. В іншому випадку, для розрахунку вартості поставленого за цим Договором газу застосовуються дані оператора ГРМ про об`єм розподіленого (протранспортованого) споживачу газу. Постачальник має право самостійно звернутись до оператора ГРМ для отримання даних про об`єм газу, розподіленого (протранспортованого) для споживача протягом розрахункового місяця.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом п`яти робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період з зазначенням добових об`ємів перевищення споживання за кожну добу перевищення, підписані уповноваженим представником постачальника. (пункт 3.7.2 Договору).

За змістом пункту 4.1 Договору на момент укладання вказаного правочину ціна природного газу, що поставляється в межах добових об`ємів, встановлених згідно з пунктом 2.2 цього Договору (з урахуванням змін, здійснених відповідно до пункту 3.10 Договору) (з урахуванням тарифу за розподіл потужності оператора ГТС) становить 7 813,8912 грн. за одну 1000 (тисячу) куб. м., у тому числі ПДВ 1 302,3152 грн. При цьому, тариф за розподіл потужності оператора ГТС становить 136,5760 грн., крім того ПДВ 20 % - 27,3152 грн.

Згідно з пунктом 4.3 Договору оплата вартості газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки, на умовах 100 % попередньої оплати очікуваного обсягу споживання природного газу в такому місяці, встановленого згідно з умовами цього Договору на відповідний газовий місяць.

У випадку недоплати вартості газу на розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа включно місяця, наступного за розрахунковим, за даними про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період (пункт 4.5 Договору).

Відповідно до пункту 4.8 Договору у разі виникнення заборгованості споживача перед постачальником, постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача за цим Договором відповідно до календарної черговості її виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з листопада 2020 року по червень 2021 року включно поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 554 322,62 грн. Означені обставини підтверджуються, зокрема, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2020 року на суму 7,81 грн., від 31.12.2020 року на суму 116 066,59 грн., від 31.01.2021 року на суму 159 621,86 грн., від 28.02.2021 року на суму 169 053,28 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачем були складені та листом від 21.10.2021 року № 301/01 направлені на адресу відповідача у двох екземплярах акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2021 року на суму 109 539,04 грн., від 30.04.2021 року на суму 9,61 грн., від 31.05.2021 року на суму 11,57 грн. та від 30.06.2021 року на суму 12,86 грн. За наявними у матеріалах справи доказами вищенаведений лист з долученими до нього актами приймання-передачі природного газу був вручений відповідачу 23.10.2021 року.

Згідно з пунктом 3.7.3 цієї угоди споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У той же час відповідач означені акти приймання-передачі природного газу не підписав та не повернув їх позивачу, а також не направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" й мотивованої відмови від підписання зазначених актів приймання-передачі природного газу в письмовій формі. Докази, які спростовують вказані висновки, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 3.8 Договору у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, об`єм постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку на підставі даних оператора ГРМ про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період. Споживач у такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу об`ємів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, об`єм спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника згідно з актом, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем.

Главою 3 розділу ІХ постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем" встановлено, що для визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. Періодом, за який по об`єкту споживача визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу, є календарний місяць.

Відповідно до наявних у матеріалах справи відомостей оператора ГРМ про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу відповідачу в березні-червні 2021 року, наведених в адресованому позивачу листі від 05.11.2021 року № 3850/20, Товариству з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" протягом зазначеного періоду було розподілено 12,431 тис. м3 газу (зокрема: у березні 2021 року - 12,428 тис. м3, у квітні 2021 року - 0,001 тис. м3, у травні 2021 року - 0,001 тис. м3, у червні 2021 року - 0,001 тис. м3), що співпадає з обсягами газу, вказаними в актах приймання-передачі природного газу від 31.03.2021 року на суму 109 539,04 грн., від 30.04.2021 року на суму 9,61 грн., від 31.05.2021 року на суму 11,57 грн. та від 30.06.2021 року на суму 12,86 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що факт поставки відповідачу природного газу загальною вартістю 554 322,62 грн. на підставі актів приймання-передачі природного газу від 30.11.2020 року на суму 7,81 грн., від 31.12.2020 року на суму 116 066,59 грн., від 31.01.2021 року на суму 159 621,86 грн., від 28.02.2021 року на суму 169 053,28 грн., від 31.03.2021 року на суму 109 539,04 грн., від 30.04.2021 року на суму 9,61 грн., від 31.05.2021 року на суму 11,57 грн. та від 30.06.2021 року на суму 12,86 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи належними доказами.

Судом також встановлено, що на виконання умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" частково сплатило позивачу вартість поставленого останнім природного газу протягом вищенаведеного періоду на загальну суму 328 675,14 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями від 19.02.2021 року № 168 на суму 159 621,86 грн. та від 05.03.2021 року № 192 на суму 169 053,28 грн.

Проте всупереч положенням вищенаведеного правочину відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті решти вартості поставленого йому природного газу не виконав, заборгувавши таким чином позивачу 225 647,48 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь Другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 225 647,48 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором позивач просив суд стягнути з відповідача 4 866,08 грн. 3 % річних та 12 610,62 грн. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми прострочених платежів у період з 11.12.2020 року по 10.11.2021 року згідно з наданим позивачем розрахунком.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат в сумі 12 610,62 грн. та 3 % річних у розмірі 4 866,08 грн., суд встановив, що такі розрахунки є арифметично вірними та такими, що відповідають положенням чинного законодавства.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 24 530,25 грн., нараховану з 31.12.2020 року по 10.11.2021 року на відповідні суми заборгованості за кожним актом приймання-передачі природного газу згідно з наданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" розрахунком.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Аналогічні положення містить і частині 1 статті 230 Господарського кодексу України.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Таким чином, законом надано право сторонам встановити в договорі розмір і порядок нарахування штрафних санкцій.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

В силу приписів статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.7 Договору у разі порушення споживачем строків розрахунків за природний газ, встановлених цим Договором, споживач сплачує на користь постачальника (крім суми заборгованості) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 24 530,25 грн. пені, суд вважає його арифметично вірним та таким, що повністю відповідає положенням чинного законодавства та умовам Договору.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки щодо оплати вартості поставленого йому природного газу, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТК Каштан" (04074, місто Київ, вулиця Резервна, будинок 8А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгазтрейд" (03124, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок 5; ) 225 647 (двісті двадцять п`ять тисяч шістсот сорок сім) грн. 48 коп. основного боргу, 24 530 (двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 25 коп. пені, 4 866 (чотири тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 08 коп. 3 % річних, 12 610 (дванадцять тисяч шістсот десять) грн. 62 коп. інфляційних втрат, а також 4 014 (чотири тисячі чотирнадцять) грн. 82 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.02.2022 року.

Суддя В.С. Ломака