ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. Справа№ 910/7286/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Корсака В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021

у справі № 910/7286/21 (суддя: Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 12 205,64 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування у сумі 12 205, 64 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 31.08.2019 р. у місті Харкові, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 27 498,78 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "АРКС" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ТДВ СК "Альфа-Гарант" відшкодувало частково - на суму 12 352,78 грн., тому у позові просить стягнути з ТДВ СК "Альфа-Гарант" несплачене страхове відшкодування у сумі 12 205,64 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21 відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Страхова компанія "АРКС" до ТОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування у сумі 12 205,64 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив що, при розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачем не був врахований коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу. При цьому зауважив, що зі звіту № 19/4547 від 14.11.2019 р. про визначення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Колядою В.В., наданого відповідачем, вбачається, що коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки «Сітроен», у даному випадку склав 0,3301 %, а згідно з ремонтною калькуляцією аварійного комісара Скребцова С.О. № ЦВ/19/4547 від 18.11.2019 р., виконаного на замовлення відповідача, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля склала 12 352,78 грн. Викладене, на переконання суду першої інстанції, свідчить про те, що відповідач правильно визначив реальну вартість здійсненого потерпілою особою відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля, яка склала 12 352,78 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням та неправильним застосуванням ном матеріального права. Так, суд першої інстанції, на переконання апелянта, помилково посилався на те, що позивач мав враховувати коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу при розрахунку страхового відшкодування, оскільки позивачем виплата страхового відшкодування здійснювалася на підставі Закону України «Про страхування». Вказує, що твердження щодо обов`язку позивача здійснювати виплату страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку - не відповідає дійсності. Наголошує, що Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не передбачено складання експертом консультацій про величину зносу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021, апеляційна скарга у справі № 910/7286/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21; апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Оскільки згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень сторонами отримано рекомендовану кореспонденцію суду, то в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи є належним чином повідомленими про перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21.

06.12.2021 року від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що надані позивачем рахунки СТО не є належними та допустимими доказами вартості ремонту автомобіля в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України. Зауважує, що відповідач мав право звенутися до аварійного комісара для визначення коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля та здійснити оцінку завданої шкоди в ліцензованій системі «Аудатекс». Наголошує, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі та належним чином виконало свої зобов`язання за полісом, а вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та перебуванням на лікарняному судді Зубець Л.П., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному апеляційна скарга розглянута колегією суддів відразу після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу від 16.05.2019 р., укладеного між - ПрАТ "СК "АХА Страхування", правонаступником якого є ПрАТ "СК "АРКС", та ОСОБА_2 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Сітроен", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

31.08.2019 р. у місті Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Сітроен, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Део", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 31.08.2019 р. водій "Део" - ОСОБА_4 є винною особою у скоєнні ДТП.

Відповідно до рахунків-фактур СТО № АА00001489 від 16.09.2019 р., № від 20.09.2019 р., № від 15.10.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП склала 27 498,78 грн.

Позивач, на підставі зазначених рахунків-фактур та страхових актів № ARX2499604, № ARX2499603 від 20.09.2019 р., № ARX2507102 від 17.10.2019 р., відшкодував страхувальнику (потерпілій особі) матеріальний збиток у сумі 27 498,78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 577935 від 23.09.2019 р., № 597920 від 23.09.2019 р., № 605950 від 18.10.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Део", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/005822255.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "АРКС"), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2019 р. позивач (ПрАТ "СК "АРКС") звернувся до страховика винної особи - ТДВ СК "Альфа-Гарант" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 21 558,78 грн., сплачену потерпілій особі.

Розглянувши вказану вимогу, відповідач 28.11.2019 р. частково відшкодував ПрАТ "СК "АРКС" суму страхової виплати, а саме - в розмірі 12 352,78 грн., що підтверджується наявною у справі інформаційною карткою щодо суми отриманого страхового відшкодування від ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ "СК "АРКС" вважає вказану суму недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним за договором добровільного страхування, а тому просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 12 205,64 грн., розрахованої від суми матеріального збитку, визначеного у звіті суб`єкта оціночної діяльності Шаповалова В. І. від 05.05.2020 р. за замовленням позивача.

Таким чином, спір уданій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у відшкодуванні вартості відновлювального ремонту авто в порядку суброгації в заявленій позивачем сумі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" здійснено відшкодування вартості відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу в загальній сумі 27498,78 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок станцій технічного обслуговування ТОВ «Альфа Авангард» та ФОП Лазарєв В.О., що підтверджується платіжними дорученнями № 577935 від 23.09.2019 р., № 597920 від 23.09.2019 р., № 605950 від 18.10.2019 р.

Отже, беручи до уваги вищевстановлені обставини та положення вказаних норм матеріального права, судова колегія приходить до висновку про те, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

При цьому, станом на час настання страхового випадку цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, як вже зазначалось у цій постанові, було застраховано відповідачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/005822255.

Згідно ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За приписами п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями ст. 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винну особу), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Частиною 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшизою є - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

На підставі наявних у справі доказів, судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5822255 ліміт за шкоду по майну становить 100 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок суми шкоди, спричиненої настанням дорожньо-транспортної пригоди, колегією суддів встановлено що він проведений на підставі рахунку станції технічного обслуговування.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вбачається з матеріалів справи, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу «Citroen», державний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував 7 років.

При цьому, на підтвердження доводів щодо необхідності застосування коефіцієнта фізичного зносу для визначення суми страхового відшкодування відповідач надав витяг з програми «AudaHistory» до програмного продукту «Audatex». На переконання відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, вказаним витягом підтверджуються обставини, що автомобіль «Citroen», державний номер НОМЕР_1 , неодноразово ремонтувався, що є відповідно до пункту 7.39. Методики підставою для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Проте, наявність відомостей в системі «Audatex», про які стверджує відповідач, не може бути належним доказом того, що відповідний ремонт дійсно проводився, оскільки вказана програма надає можливість встановити лише, чи проводився розрахунок вартості ремонту, що не може свідчити як про наявність достовірних відомостей щодо пошкодження автомобіля, так і про проведення його ремонту. До того ж, відповідачем до матеріалів справи не було надано будь-яких доказів того, що складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ, зокрема, заднього бампера (зазначено в акті огляду ТЗ після настання ДТП) мали станом на дату ДТП пошкодження у вигляді деформації, що не підпадали під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики, а призвели до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ.

Крім того, посилання суду першої інстанції на звіт № 19/4547 від 14.11.2019 про визначення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Колядою В.В., та на ремонтну калькуляцію аварійного комісара Скребцова С.О. № ЦВ/19/4547 від 18.11.2019, судова колегія оцінює критично з огляду на те, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17.

Беручи до уваги те, що відповідачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України не доведено наявності обставин, визначених в п.7.39 Методики, а також з огляду на те, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував визначених у п. 7.38. Методики строків, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було помилково встановлено наявність підстав для застосування у даній справі коефіцієнту фізичного зносу вказаного авто.

Визначаючи розмір здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, пов`язаного з пошкодженням застрахованого автомобіля згідно договору добровільного страхування, колегія суддів виходить з того, що долучені до матеріалів справи рахунки, складені станціями технічного обслуговування, та платіжні доручення № 577935 від 23.09.2019 р., № 597920 від 23.09.2019 р., № 605950 від 18.10.2019 р. є належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України для підтвердження вказаних обставин, що відповідає вказаній вище позиції Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваному рішені прийшов до помилковго висновку про те, що відповідач правильно визначив реальну вартість здійсненого потерпілою особою відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля, яка склала 12 352,78 грн.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 - скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судовий збір, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/7286/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 12 205,64 грн. задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 12 205 (дванадцять тисяч двісті п`ять) грн. 64 коп. страхового відшкодування.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 2270,00 грн. - судового збору за подання позовної заяви та 3405,00 грн. - судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №910/7286/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

В.А. Корсак