ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/581/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Галюк Р.М. - ордер серії ДП № 1785/027 від 15.06.2021, (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентал-Павер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод"

про стягнення 131555,44 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 119240,00 грн. основного боргу, 4030,42 грн. - пені, 3713,00 грн. - інфляційних, 4572,02 грн. 15% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в порушення умов договору оренди обладнання №96 від 26.08.2020 несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив орендні платежі. В результаті прострочення оплати позивач нарахував на суму боргу пеню, 3% річних та інфляційні.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

17.06.2021 на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач визнав суму основного боргу, а вимоги щодо стягнення нарахованих 4030,42 грн. - пені, 3713,00 грн. - інфляційних, 4572,02 грн. 15% річних вважав такими, що значно перевищує можливий розмір матеріальних втрат. Водночас, відповідач звертав увагу суду на те, що строк дії договору оренди обладнання №96 від 26.08.2020 визначений до 31.12.2020, тоді як всі нарахування проведені після 01.01.2021, тобто за межами строку дії договору, тому не підлягають задоволенню.

14.07.2021 до суду від ТОВ "Яблунецький олійний завод" надійшов відзив на позов, згідно якого позивач звертав увагу суду на те, що нарахування пені проведено згідно умов п.п. 9.2.1 договору та ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГК України, вимоги щодо стягнення 15% річних та інфляційних відповідають ст. 625 ЦК України.

22.07.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення, згідно яких зауважено наступне:

- згідно рахунку № 353 від 26.08.2020 та на підставі платіжного доручення № 270 від 27.08.2020 року відповідач сплатив оплату за оренду генератора в сумі 54400,00 грн., з яких 50400,00 грн. безпосередньо за оренду та 4000,00 грн. за вантажно-розвантажувальні послуги відповідно до п. 4.3. Договору. Сплату вантажно-розвантажувальних послуг в сумі 2000,00 грн. ТОВ "Яблунецький олійний завод" відповідач вважає обґрунтованою, а інших 2000,00 грн. сплачені на думку відповідача безпідставно, так як відповідно до розділу 8 договору чітко не визначено порядок повернення Об`єкту Оренду. Таким чином, кошти у сумі 2000,00 грн., які були сплачені за другу послугу вантажно-розвантажувальних робіт були сплачені відповідачем безпідставно, та повинні бути зараховані як орендна плата;

- відповідно до рахунку № 380 від 03.09.2020 та платіжного доручення № 347 від 23.09.2020 відповідачем сплачено на користь позивача 7000,00 грн. в якості оплати за монтажні та пусконаладочні роботи, тобто фактично через місяць після отримання об`єкту оренди. Тобто, 7000,00 грн. також безпідставно перерахована на користь позивача і повинна бути зарахована як орендна плата;

- з огляду на положення п. 8 договору оренди обладнання №96 від 26.08.2020, ст.ст. 212, 253 ЦК України позивач своєчасно не вчинив дії спрямовані на повернення об`єкту оренди, а повинен був це зробити за місцезнаходженням відповідача. Сума 4600,00 грн., які заявлені позивачем, як витрати на доставку генератора до місця його зберігання - не визнається Відповідачем, так як ці витрати не передбачені договором (розділ 8), а обов`язок виконання цих дій за загальним правилом відповідно до ст. 253 ЦК України, вважається місця зберігання об`єкту. Тобто цей обов`язок щодо повернення об`єкту оренди виконаний орендарем за місцем його перебування, тобто витрати на перевезення по закінченню оренди має нести орендодавець

Тому, відповідач вважає, що з урахуванням безпідставно сплачених коштів у сумі 9000,00 грн., а також безпідставно врахованих до суми позову витрат 4600,00 грн., сума основного боргу складає 100800,00 гривень. Оскільки позивач невірно розрахував суму основного боргу, відповідачем наведено розрахунки плати за оренду, пені, 15% річних та інфляційних.

23.07.2021 до суду від ТОВ "Рентал-Павер" надійшли пояснення, в яких містяться додаткові обґрунтування щодо вартості вантажно-розвантажувальних робіт, монтажних та пусконалагоджувальних робіт, послуг з доставки генератора. Крім цього, позивач зауважив, що в силу приписів ч. 1 ст. 764 ЦК України договір оренди обладнання №96 від 26.08.2020 продовжив дію і після 31.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.09.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу №906/581/21 до судового розгляду по суті.

08.11.2021 до суду надійшли пояснення ТОВ "Рентал-Павер", відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника в судове засідання не направив. 19.01.2022 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рентал-Павер" (Орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (Орендар/відповідач) укладено договір оренди обладнання № 96 (а.с. 12-14), відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування наступне майно (Об`єкт оренди), а саме Генератор дизельний SDMO GS250 IV A у кількості 1-шт. Серійний номер двигуна Об`єкта оренди, серійний номер станції Об`єкта оренди вказується Сторонами в Акті прийому-передачі Об`єкта оренди в оренду, який є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 1.1. договору).

Об`єкт оренди, який передається Орендодавцем Орендарю за цим Договором належить Орендодавцю на праві приватної власності (п.п. 1.3. договору).

Відповідно до п.п. 2.1. договору Об`єкт оренди передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням, а саме для забезпечення роботи електроприладів максимальною потужністю 264 кВт (з урахуванням пускового навантаження) (Цільове призначення Об`єкта оренди).

Пунктом 2.2. договору визначено, що місцем використання Орендарем Об`єкта оренди є: Житомирська обл., Ємільчинский район. смт. Яблунець, вул. Героїв України, буд. 81.

Також п.п. 3.1., 3.2. договору передбачено, що строк оренди Об`єкта оренди складає: з 27 серпня 2020 року по момент повернення, але не менше 30 діб. Строк оренди може бути зменшений або продовжений Сторонами. Фактична кількість діб оренди Об`єкта оренди конкретизується Сторонами в Акті прийому-передачі наданих послуг з оренди за договором, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Крім цього, пункт 4 договору врегульовує положення щодо ціни договору та орендної плати, а саме:

- розмір орендної плати за одну добу використання Об`єкта оренди при умові використання генератора як резервне джерело енергії (до 60 мотогодин за 30 календарних днів), становить 1680 гривень, в т.ч. ІІДВ.

- вартість однієї мотогодини роботи генератора, що перевищує 60 мотогодин па ЗО календарних днів оренди, становить 280 гривень, в т.ч. ПДВ.

- вартість вантажно-розвантажувальних послуг (всього дві послуги) становить 2000 грн., в т.ч. ПДВ. Загалом 4000,00 грн.

- загальна ціна Договору складає загальну вартість надання протягом строку дії Договору послуг, що вказуються в Акті прийому-передачі наданих послуг з оренди за цим Договором.

- оплата орендної плати здійснюється шляхом попередньої її оплати в 100% розмірі на підставі виставленого Орендодавцем рахунку на оплату в тому числі надісланого засобами електронного зв`язку з подальшим наданням/надсиланням оригіналу такого рахунку або іншим способом, за домовленістю Сторін.

Згідно п.п. 8.1., 8.2. договору на момент закінчення строку оренди Об`єкта оренди або дострокового розірвання цього Договору, Орендар повинен негайно повернути Об`єкт оренди Орендодавцю за Актом прийому - передачі про повернення Об`єкта оренди з оренди. Повернення Об`єкта оренди здійснюється уповноваженими представниками Сторін.

Пунктом 9 договору сторони передбачили відповідальність сторін.

Так, п.п. 9.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цього Договору.

За порушення Орендарем строків оплати за цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми заборгованості. Нарахування штрафних санкцій за порушення Орендарем строків оплати за цим Договором припиняється через один календарний рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконане (п.п. 9.2.1. договору).

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє по 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На виконання умов договору Сторонами у справі підписано Акт № 1 прийому-передачі Об`єкта оренди в оренду (а.с. 14 зворот), відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв наступний Об`єкт оренди в оренду.

Так, позивачем зазначено, що за надані послуги позивачем були виставлені відповідачу рахунки загалом на суму 331 440,00 грн., а саме: № 353 від 26.08.2020 на суму 54 400,00 грн.; № 380 від 03.09.2020 на суму 7 000,00 грн.; № 412 від 21.09.2020 на суму 50 400,00 грн.; № 464 від 19.10.2020 на суму 50 400,00 грн.; № 526 від 19.11.2020 на суму 50 400,00 грн. (а.с. 32); № 606 від 24.12.2020 на суму 50 400,00 грн. (а.с. 33); № 30 від 22.01.2021 па суму 50 400,00 грн. (а.с. 34); № 116 від 02.03.2021 на суму 18 040,00 грн. (а.с. 35).

Докази направлення рахунків № 464, 526, 606, 30, 116 містяться в матеріалах справи (а.с. 36-40).

Також слід відзначити, що з посиланням на відповідні рахунки на оплату, Сторонами у справі підписано наступні Акти наданих послуг № 368 від 25.09.2020 (а.с. 16), № 365 від 24.09.2020 (а.с. 15), № 416 від 25.10.2020 (а.с. 17), № 468 від 24.11.2020 (а.с. 18), № 542 від 24.12.2020 (а.с. 19), № 18 від 23.01.2021 (а.с. 20), № 69 від 22.02.2021 (а.с. 21), №95 від 02.03.2021 (а.с. 22).

Відповідачем в свою чергу здійснено наступні оплати наданих за Договором послуг:

- в сумі 54 400,00 грн. згідно платіжного доручення № 270 від 27.08.2020 (а.с. 23);

- в сумі 7 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 347 від 23.09.2020 (а.с. 24);

- в сумі 50 400,00 грн. згідно платіжного доручення № 360 від 28.09.2020 (а.с. 25);

- в сумі 3 360,00 грн. згідно платіжного доручення № 452 від 23.10.2020 (а.с. 26);

- в сумі 47 040,00 грн. згідно платіжного доручення № 498 від 12.11.2020 (а.с. 27);

- в сумі 10 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 534 від 06.01.2021 (а.с. 28);

- в сумі 10 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 543 від 22.01.2021 (а.с. 29);

- в сумі 30 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 552 від 29.01.2021 (а.с. 30),

всього: 212 200,00 грн.

За даними позивача станом на день пред`явлення позову, у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 119 240,00 грн. основного боргу, тому ТОВ "Рентал-Павер" звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Так, проаналізувавши договір № 96 від 26.08.2020, суд дійшов висновку, що даний договір містить елементи договору оренди рухомого майна та договору надання послуг.

Щодо вимог , що стосуються сплати орендних платежів, слід зазначити слідуюче.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення орендних платежів в сумі 114 600,00 грн.

Відносно заперечень відповідача щодо закінчення строку дії договору №96 31.12.2020, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 764 ЦК України передбачено, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що в силу дії такої норми ЦК України договір оренди обладнання № 96 від 26.08.2020 продовжив свою дію і в 2021 році.

Щодо стосується вимог, які за своєю правовою природою регулюються нормами Глави 63 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Проаналізувавши подані рахунки на оплату та акти наданих послуг, суд дійшов висновку, що вантажно-розвантажувальні роботи, а також монтажні та пусконалагоджувальні роботи визначені договором оренди обладнання № 96 від 26.08.2020, акти №368 від 25.09.2020 та №365 від 24.09.2020 підписані сторонами без будь-яких зауважень, тому такі послуги є такими, що надані позивачем, та прийнятими Орендарем, отже підлягають оплаті в обумовлені п.п. 4.6. договору строки.

Тому заперечення відповідача щодо безпідставно сплачених коштів в сумі 9000,00 грн. (7 000 (монтажні та пусконалагоджувальні роботи) + 2 000 (вантажно-розвантажувальні роботи), судом до уваги не приймаються.

Щодо послуг по доставці генератора в сумі 4600,00 грн., суд зазначає, що такі послуги договором № 96 від 26.08.2020 не передбачені, проте, сторонами договору підписано відповідний Акт надання послуг від 02.03.2021, відповідно до якого Орендодавцем надані, а Орендарем прийняті послуги з доставки генератора.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, між сторонами в даному випадку склалися правовідносини з виконання договору про надання послуг щодо доставки генератора, укладеному в формі підписання відповідного акта (а.с. 22).

Як зазначалося раніше, свої зобов`язання з надання послуг по доставці генератора позивач виконав належним чином, відповідач їх прийняв, що підтверджується актом №95 від 02.03.2021.

Отже, вимога щодо стягнення 4 600,00 грн. за послуги з доставки генератора є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що оплати за оренду обладнання з 06.01.2021 вносилися відповідачем без посилань на номер та дату виставленого рахунку, тобто черговість зарахування таких оплат мала б проводитись позивачем в рахунок попередньої заборгованості.

Тобто оплати в сумі 10 000,00 грн. (платіжне доручення № 534 від 06.01.2021), 10 000,00 грн. (платіжне доручення № 543 від 22.01.2021), 30 000,00 грн. (платіжне доручення №552 від 29.01.2021 слід було зарахувати, як оплату згідно рахунку №526 від 24.12.2020 (Акт №542 від 24.12.2020).

Таким чином неоплаченими в строки, визначені п.п. 4.6. договору залишились:

- рахунок № 526 від 19.11.2020 в сумі 400,00 грн.;

- рахунок № 606 від 24.12.2020 в сумі 50 400,00 грн.;

- рахунок № 30 від 22.01.2021 в сумі 50 400,00 грн.;

- рахунок № 116 від 02.03.2021 в сумі 13 440,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 4030,42 грн. - пені, 3713,00 грн. - інфляційних, 4572,02 грн. 15% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши розрахунок пені, що міститься в позовній заяві, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування пені в сумі 6139,72 грн., з яких:

- по рахунку №526 від 19.11.2020 з урахуванням всіх проплат - 1 080,39 грн., а саме:

на суму заборгованості 50 400,00 грн. за період з 20.11.2020 по 06.01.2021;

на суму заборгованості 40 400,00 грн. за період з 22 01.2021 по 28.01.2021;

на суму заборгованості 400,00 грн. за період з 29.01.2021 по 17.05.2021;

- по рахунку № 606 від 24.12.2020 на суму заборгованості 50 400,00 грн. за період з 25.12.2020 по 17.05.2021 - 2576,61 грн.;

- по рахунку № 30 від 22.01.2021 на суму заборгованості 50 400,00 грн. за період з 23.01.2021 по 17.05.2021 - 2096,08 грн.;

- по рахунку № 116 від 02.03.2021 на суму заборгованості 13 440,00 грн. за період з 03.03.2021 по 17.05.2021 - 386,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом також здійснено перевірку нарахування 15% річних та інфляційних з урахуванням наведених вище періодів та сум заборгованості, і встановлено, що обґрунтованими в даному випадку є нарахування річних в сумі 7132,86 грн., а інфляційні становлять 6481,27 грн.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 15% річних та інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (11250, Житомирська область, Ємільчинський район, смт. Яблунець, вул. Героїв України, 81, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентал-Павер" (юридична адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Українська, 91; поштова адреса: 04128, м. Київ, вул. Плодова, 1, ) 119240,00 грн. боргу, 4030,42 грн. пені, 3713,00 грн. інфляційних нарахувань, 4572,02 грн. - 15% річних та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.01.22

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)