ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3558/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Рябоконь В.І. за довіреністю;

Від відповідача: Волошин О.А. в порядку самопредставництва;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія до Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області про стягнення 41 641,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія (далі по тексту ТОВ „ООЕК) звернулось до господарського суду із позовною заявою до Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області (далі по тексту - Катерино-Платонівська сільська рада) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 41 641,35 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 34 435,32 грн., пені у розмірі 4260,18 грн., 3% річних у розмірі 866,45 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 079,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору постачання електричної енергії в частині сплати вартості спожитої у грудні 2020р. електричної енергії.

Ухвалою суду від 25.11.2021р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.01.2022р. клопотання Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області (далі по тексту - Коноплянська сільська рада) про залучення до участі у справу правонаступника відповідача було задоволено шляхом заміни відповідача по справі з Катерино-Платонівської сільської ради її правонаступником Коноплянською сільською радою.

Коноплянською сільською радою було визнано заявлені ТОВ „ООЕК вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 34 435,32 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

14.06.2018р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову №429 про видачу, зокрема, ТОВ „ООЕК ліцензії з постачання електричної енергії.

26.10.2018р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову №1268 „Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України „Про ринок електричної енергії покладається виконання функцій з універсальної послуги на закріпленій території. При цьому, згідно додатку до вказаної постанови ТОВ „ООЕК є постачальником універсальної послуги на території Одеської області.

15.08.2020р. Катерино-Платонівською сільською радою було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання ТОВ „ООЕК електричної енергії споживачу, яка є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р.

Відповідно до п. 1.1 договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Умовами п. п. 5.5, 5.6 договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у розрахунковому періоді оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.7 договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. оплата вартості за цим договором здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 20 днів з дня підписання акту-приймання передачі товару.

Відповідно до п. 6 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р., у разі несвоєчасної оплати обумовленої даним додатком платежів, у тому числі, з порушенням строків, Постачальник електричної енергії проводить Клієнту (споживачу) нарахування за весь період прострочення пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, що діяла в період за яким здійснюється нарахування пені до повного погашення боргу. Пеня оплачується на поточний рахунок Постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 робочих днів з дня їх отримання.

17.12.2020р. ТОВ „ООЕК було виставлено Катерино-Платонівській сільській раді рахунок №39-39/1 на оплату вартості спожитої у грудні 2020р. електричної енергії на загальну суму 44 505,32 грн. Вказаний рахунок був отриманий відповідачем 17.12.2020р.

Крім того, 31.12.2020р. між ТОВ „ООЕК та Катерино-Платонівською сільською радою було підписано акт приймання-передачі товарної продукції на суму 44 505,32 грн.

Звертаючись до господарського суду із даними позовними вимогами ТОВ „ООЕК було наголошено, що Катерино-Платонівською сільською радою, правонаступником якої виступає Коноплянська сільська рада, в порушення прийнятих на себе зобов`язань було частково оплачено вартість спожитої у грудні 2020р. електричної енергії на суму 10 070,00 грн., що стало підставою для звернення позивача до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

11.06.2017р. набув чинності Закон України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року N 2019-VIII (далі по тексту Закон України „Про ринок електричної енергії), пунктом 13 розділу XVII „Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно зі ч. 1,2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ТОВ „ООЕК прийняті на себе за умовами договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. зобов`язання щодо поставки електричної енергії у вересні та грудні 2020р. були виконані належним чином, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі від 31.12.2020р. Проте, Коноплянською сільською радою в порушення прийнятих на себе грошових зобов`язань не було у повному обсязі оплачено вартості спожитої електричної енергії.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „ООЕК позовних вимог шляхом присудження до стягнення із Коноплянської сільської ради заборгованості за спожиту у грудні 2020р. електричну енергію у розмірі 34 435,32 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано Коноплянській сільській раді до сплати 3% річних у розмірі 866,45 грн., які були нараховані з 21.01.2021р. по 10.11.2021р., та збитки від інфляції у розмірі 2 079,40 грн., які були нараховані з урахуванням індексів інфляції за березень-жовтень 2021р.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ТОВ „ООЕК до Коноплянської сільської ради шляхом присудження до стягнення на користь позивача 3% річних у розмірі 866,45 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 079,40 грн.

З посиланням на умови договору про постачання електричної енергії №39-39-ПВД від 15.09.2020р. та приписи чинного законодавства позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню у загальному розмірі 4 260,18 грн. за період з 21.01.2021р. по 10.11.2021р. за порушення строків оплати вартості поставленої електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд зазначає про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, що свідчить про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі 4 260,18 грн.

Господарським судом відхиляються доводи відповідача, який заперечував проти задоволення заявлених ТОВ „ООЕК позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції, оскільки будь-яких обґрунтованих пояснень з цього приводу Коноплянською сільською радою наведено не було.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія до Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 34 435,32 грн., пені у розмірі 4260,18 грн., 3% річних у розмірі 866,45 грн., збитків від інфляції у розмірі 2 079,40 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Коноплянської сільської ради Березівського району Одеської області /67220, Одеська обл., Іванівський р-н, село Конопляне, вул. Перемоги, буд. 152; ідентифікаційний код 04378439/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія /65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ідентифікаційний код 42114410/ суму основного боргу у розмірі 34 435,32 грн. /тридцять чотири тисячі чотириста тридцять п`ять грн. 32 коп./, пеню у розмірі 4 260,18 грн. /чотири тисячі двісті шістдесят грн. 18 коп./, 3% річних у розмірі 866,45 грн. /вісімсот шістдесят шість грн. 45 коп./, збитки від інфляції у розмірі 2 079,40 грн. /дві тисячі сімдесят дев`ять грн. 40 коп./, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. /дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна