ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2022 р. Справа№ 911/2367/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 (суддя Янюк О.С., м. Київ, повний текст рішення складено 02.11.2021)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 46 892,78 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач/ДП "МА "Бориспіль") звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво" (далі - відповідач/ТОВ "Авіакомпанія Браво"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - третя особа) про стягнення заборгованості у розмірі 46 892,78 грн, з яких: 45 437,27грн - основна сума заборгованості; 1 054,42 грн - пеня; 209,88 грн - 3% річних; 191,21 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати оренди орендованого майна за період з березня по червень 2021 року згідно з договором індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2267 від 01.07.2019 укладеного між відповідачем та РВ ФДМ України по Київській області (перейменоване на РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях), за яким балансоутримувачем майна є ДП «МА «Бориспіль». У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача основний борг, пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2367/21 за позовом ДП "МА "Бориспіль" до ТОВ "Авіакомпанія Браво" про стягнення 46 892,78 грн позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Авіакомпанія Браво" на користь ДП "МА "Бориспіль" основну заборгованість у розмірі у розмірі 22 718,64 грн, пеню у розмірі 527,22 грн, 3% річних у розмірі 104,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 106,96 грн, судовий збір у розмірі 1 135,55 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення 22 718,64 грн заборгованості зі сплати орендних платежів за період з період з березня по червень 2021 року є документально обґрунтованою, що підтверджується Договором, рахунками-фактурами №76/918 від 31.03.2021, №76/1139 від 30.04.2021; №76/1478 від 31.05.2021, №76/1685, а також актами приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021.

Разом з цим, судом першої інстанції враховано постанову Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 року "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі по тексту - постанова №611), якою врегульовані питання щодо звільнення орендарів від сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину, встановленого Урядом з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та зменшено розмір орендної плати на 50 % від заявленої суми.

Враховуючи зменшення суми основного боргу, судом першої інстанції здійснено власний розрахунок, нарахованих позивачем відповідачу пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 527,22 грн, 3% річних у розмірі 104,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 106,96 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, ДП "МА "Бориспіль" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» обґрунтована тим, що місцевим господарським судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильно застосовано норми п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», а також не застосовано положення ст. 188 Господарського кодексу України ГК України, ст.ст. 651-654 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 127, 129-131 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна».

Скаржник зазначає, що ані постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611, ані Порядок передачі в оренду державного та комунального майна не можуть змінювати або встановлювати інший, ніж визначено законом, порядок внесення змін до умов господарських договорів. А тому, до спірних правовідносин мають застосовуватися норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які мають вищу юридичну силу.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходили.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач та третя особа не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач та третя особа у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подали відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання останніми відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 апеляційну скаргу ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2367/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Апеляційна скарга ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/2367/21.

02.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2367/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі №911/2367/21 задоволено клопотання ДП "МА "Бориспіль" та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21; відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2367/21; розгляд апеляційної скарги ДП "МА "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2367/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі № 911/2367/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 01.07.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, як орендодавцем (Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було змінено назву на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань), як орендодавцем та ТОВ "Авіакомпанія Браво", як орендарем укладено Договір оренди №2267 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме приміщення №68, №69 на 2-му поверсі будівлі лабораторного корпусу АТБ (інв. №47526), загальною площею 35,2кв.м. (майно), що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі ДП "МА "Бориспіль" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.01.2019 і становить за належною оцінкою 1 329 103,00 грн без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення виробничих підрозділів авіакомпанії (офіс).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що обов`язок щодо складання акта приймання передавання при укладенні договору покладається на орендодавця.

Орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2019 року 19 940,00грн (п. 3.1 Договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

У п. 3.6 Договору сторони погоди, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установленого Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.07.2019 до 31.05.2022 включно (п. 10.1 Договору).

На виконання умов Договору 01.07.2019 між орендарем та орендодавцем підписано без зауважень та скріплено їх печатками акт приймання-передавання орендованого майна, за яким Фонд передав, а ТОВ "Авіакомпанія Браво" прийняло в строкове платне користування майно - приміщення №68, №69 на 2-му поверсі будівлі лабораторного корпусу АТБ (інв. №47526), загальною площею 35,2кв.м. (майно), що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі ДП "МА "Бориспіль".

13.03.2020 Указом Президента України №87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із відповідними змінами та доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин.

Так, за період березень-червень 2021 року ДП "МА "Бориспіль" направив ТОВ "Авіакомпанія Браво" рахунки-фактури на сплату орендної плати, що підтверджується відповідними реєстром поштових відправлень рекомендованої пошта та фіскальним чеком (т. 1 а.с. 109-112), а саме: №76/918 від 31.03.2021 на суму 26 930,98грн; №76/1139 від 30.04.2021 на суму 27 119,48 грн; №76/1478 від 31.05.2021 на суму 27 472,04грн; №76/1685 від 30.06.2021 на суму 27 526,9 грн. Всього 45 437,27грн.

У свою чергу, орендарем отримано відповідні рахунки, що підтверджується реєстром виданих/отриманих оригіналів документів та рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 1 а.с. 29, 114).

21.05.2021 та 14.06.2021 ДП "МА "Бориспіль" звернулось до ТОВ "Авіакомпанія Браво" із претензіями №35-29/5-199 та №35-28/5-217, в яких вимагало сплатити заборгованість за орендною платою за березень 2021 року у розмірі 11 221,24грн та за квітень 2021 року у розмірі 11 299,78грн (т. 1 а.с. 31-39).

Зазначені претензії отримані орендарем 24.05.2021 та 01.07.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, залишені ТОВ "Авіакомпанія Браво" без належного реагування. Заборгованість не сплатив.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції,обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга ДП "МА "Бориспіль" не підлягає задоволенню (в оскаржуваній позивачем частині), а рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд відзначає, що: позивач у поданій апеляційній скарзі оскаржує прийняте господарським судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 23 440,02 грн (у вказану суму входить сума основного боргу, пеня, інфляційні втрати та 3% річних).

Відтак, судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній позивачем частині.

Спір виник внаслідок невиконання відповідачем умов Договору в частині сплати орендних платежів балансоутримувачу за період з період з березня по червень 2021.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 283 ГК за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 286 ГК орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із з ч.ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, яка діяла на момент укладення договору оренди), орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 зазначила, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, строк оплати за рахунками-фактурами №76/918 від 31.03.2021, №76/1139 від 30.04.2021; №76/1478 від 31.05.2021, №76/1685, а також актами приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021 є таким, що настав, отже, відповідач є таким, що прострочив свої зобов`язання.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За статтею 230 ГК штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (із подальшими змінами та доповненнями) на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин.

Водночас, постановою № 611 врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, зокрема на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: 1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; 2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Так, згідно з Додатком 2 - Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, відповідач відноситься до таких орендарів, оскільки нерухоме державне майно використовується ним для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів (п. 1.2 Договору).

Враховуючи положення вищевказаної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру орендної плати на 50 % та стягнення з відповідача на користь позивача 22 033,66 грн основного боргу. При цьому, з урахуванням зменшення розміру орендної плати на 50 %, судом здійснено власний розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 527,22 грн, 3% річних у розмірі 104,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 106,96 грн.

Як вже зазначалось вище, скаржник погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції в частині застосування приписів постанови №611 щодо зменшення розміру орендної плати на 50 % за відсутності внесення змін до Договору.

Частиною 1 статті 269 ГПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном були врегульовані постановою № 611, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з Додатком 2 - Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, відповідач відноситься до таких орендарів, на яких поширюється дія постанови №611, оскільки нерухоме державне майно використовується для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2 постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Відповідно до положень договору відповідач орендує нежитлове приміщення №68, №69 на 2-му яке розмішене поверсі будівлі лабораторного корпусу АТБ (інв. №47526), загальною площею 35,2кв.м. (майно), що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт

У п. 3.5 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 05.11.2020 року №713 визначено, що на період дії карантину нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати таким орендарям: ТОВ "Авіакомпанія Браво" (договори від 01.07.2019 2267, від 06.09.2019 №2278). Відповідно до пункту 2 Наказу №713, визначено управлінню орендних відносин забезпечити нарахування орендної плати орендарям за договорами оренди починаючи з дати встановлення карантину.

Отже, раховуючи становлені судом обставини, беручи до уваги положення постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 та наявність письмового погодження орендодавця на відповідне зменшення орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.07.2019 №713 на 50%, суд першої інстанції дійшов висновку, що належною до нарахування орендарю відповідачу на користь позивача, як балансоутримувача орендованого відповідачем майна, є орендна плата в розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики, із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» від 15.07.2020 № 611, додатку 2 до постанови, а також прийнятого на виконання вказаної постанови КМУ наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» від 26.10.2020 №713, зокрема у спірному періоді.

Зважаючи на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності судом встановлено, що позивач безпідставно виставляв відповідачу рахунки-фактури без урахування положень постанови КМУ від 15.07.2020 № 11 та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 05.11.2020 №713, відповідно до яких відповідач має право під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на зменшення орендної плати на 50 відсотків.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зменшення розміру орендної плати на 50 % та часткове задоволення позовних вимог.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі

Скаржник як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи посилався на відсутність правових підстав для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» від 15.07.2020 № 611 та додатку 2 до постанови, з підстав відсутності внесення змін до договору в частині зміни його істотної умови розміру орендної плати.

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном були врегульовані постановою № 611, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1; нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з Додатком 2 - Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, відповідач відноситься до таких орендарів, на яких поширюється дія постанови №611, оскільки нерухоме державне майно використовується для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2 постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

З огляду на положення Постанови № 611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати.

За Договором орендодавцем державного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець, а не позивач.

Оскільки Постанова №611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається. Подібний за змістом правовий висновок вкладено у постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі №910/13397/20.

Зазначене спростовує доводи скаржника про необхідність внесення змін до Договору шляхом укладення Додаткової угоди в частині зміни розміру орендної плати.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника апеляційної скарги на те, що він не є ані стороною договору оренди, ані власником державного майна, а є лише балансоутримувачем майна та отримує визначену орендодавцем у договорі частину орендної плати. У зв`язку з чим позивач, не маючи жодного стосунку до правовідносин сторін за договором, не уповноважений визначати порядок нарахування орендної плати. Такі повноваження має виключно власник майна та сторона договору оренди. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №911/3067/20.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань скаржника на постанови Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі №3-19гс/15 (№14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012), від 29.03.2017 у справі №916/1689/15, постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г, то вказані справи не є релевантним з даним предметом спору, оскільки під час вирішення вказаних справ не існували обставини, які наявні за спірним предметом спору щодо зменшення розміру орендної плати за користування державним майном на період дії карантину, та, більше того, за приписами ст. 236 ГПК лише висновки Верховного Суду застосовуються як норми права.

Однак вказані аргументи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи та відхиляються судом з огляду на те, що вказана постанова не вимагає внесення змін до договорів в частині зменшення розміру орендної плати за користування державним майном.

Суд також зауважує, що положення ст. 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Відповідно до положень статуту Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі аеропорт), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 25.05.2020 № 32, аеропорт є державним комерційним підприємством цивільної авіації, яке засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. У своїй діяльності аеропорт керується Конституцією України та Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, а також статутом.

Враховуючи вказані положення законодавства та статуту, безпідставними є посилання позивача про те, що для застосування ним, як балансоутримувачем орендованого відповідачем майна, положень постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 в частині зменшення розміру орендної плати можливе лише з моменту внесення відповідних змін до умов договору.

Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» від 15.07.2020 № 611, наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях «Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину» від 05.11.2020 №713, прийнятий на виконання постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 у визначеному законодавством порядку не скасовані, а відтак постанова та прийнятий на її виконання наказ орендодавця за договором є обов`язковими для виконання. Доказів протилежного суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, помилковими є твердження скаржника про те, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням ч.4 ст. 236 ГПК України, оскільки не враховано правові позиції викладені Верховним Судом України у постанові від 29.03.2017 у справі № 916/1689/15, Верховним Судом у постанові від 15.02.2018 у справі №917/1578/15-г. Суд зазначає, що названі судові рішення не є релевантними для справи, що розглядається, зважаючи на відмінний зміст спірних правовідносин та фактично встановлені обставини у цих справах.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника апеляційної скарги на те, що він не є ані стороною договору оренди, ані власником державного майна, а є лише балансоутримувачем майна та отримує визначену орендодавцем у договорі частину орендної плати. У зв`язку з чим позивач, не маючи жодного стосунку до правовідносин сторін за договором, не уповноважений визначати порядок нарахування орендної плати. Такі повноваження має виключно власник майна та сторона договору оренди. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №911/3067/20.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань скаржника на постанови Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі №3-19гс/15 (№14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012), від 29.03.2017 у справі №916/1689/15, постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г, то вказані справи не є релевантним з даним предметом спору, оскільки під час вирішення вказаних справ не існували обставини, які наявні за спірним предметом спору щодо зменшення розміру орендної плати за користування державним майном на період дії карантину, та, більше того, за приписами ст. 236 ГПК лише висновки Верховного Суду застосовуються як норми права.

Однак вказані аргументи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи та відхиляються судом з огляду на те, що вказана постанова не вимагає внесення змін до договорів в частині зменшення розміру орендної плати за користування державним майном.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 258.10.2021 у справі №911/2367/21 (в оскаржуваній позивачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5 ст. 262 ГПК України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2367/21.

4. Матеріали справи №911/2367/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова