ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

03 лютого 2022 року м. ХарківСправа № 922/4864/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

Без участі представників сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2184) у справі № 922/4864/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром"
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод"
про стягнення 55 712,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" 55 712,99 грн. заборгованості за Договором № СКП 29/07-20 від 29.07.2020, з яких 46 800,00 грн. - основна заборгованість, 3 084,95 грн. - пеня, 1 396,08 грн. - 3% річних та 4 431,96 грн. інфляційні втрати. Також позивач просив суд покласти на ДП "ЧАРЗ" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Докази про понесені витрати щодо послуг на професійну правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" мало намір подати до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/4864/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас 11 січня 2022 року позивач звернувся до суду із відповіддю на відзив, в якій просив суд закрити провадження у справі № 922/4864/21, у зв`язку з повною оплатою ДП "ЧАРЗ" боргу (п/доручення № 2015 від 22.12.2021 на суму 55 712,99 грн.). Також у вказаній заяві ТОВ "Скаірпром", в порядку частини 8 статті 129 ГПК України було знов заявлено клопотання про подання доказів понесення витрат на послуги адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Ухвалою суду від 19.01.2022 провадження у справі № 922/4864/21 було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, у зв`язку із повною оплатою відповідачем боргу.

31 січня 2022 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2184) у справі № 922/4864/21, відповідно до якої позивач просить суд поновити строк для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю і прийняти додаткове рішення про стягнення з відповідача 16 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву ТОВ "Скаірпром", суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду, що відповідає частині 8 статті 129 ГПК України.

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вже було зазначено вище, розгляд справи № 922/4864/21 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами і судові дебати не проводились. Позивачем, як у самій позовній заяві так і у відповіді на відзив на позовну заяву було зроблено заяву про те, що користуючись правом, яке надано статтею 129 ГПК України, він надасть докази про понесені витрати щодо послуг на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Враховуючи те, що провадження у справі № 922/4864/21 було закрито ухвалою суду від 19.01.2022, ТОВ "Скаірпром" мало подати вищезазначені докази до 24 січня 2022 року (включно). Однак, згідно опису вкладення до цінного листа та відбитку календарного штемпеля Укрпошти на конверті, заяву про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу (№ 2184) направлено позивачем до суду 27 січня 2022 року.

При цьому, в обґрунтування поважності причин пропуску строку представник позивача посилається на те, що про прийняте рішення по даній справі ТОВ "Скаірпром" дізналося з ухвали Господарського суду Харківської області від 19.01.2022 по справі № 922/4864/21, яку ним було отримано по пошті 24.01.2022, що підтверджується результатом відстеження відправлення з офіційного сайту АТ "Укрпошта" та конвертом з трекінгом Укрпошти, які додаються в додатках до цієї заяви. Іншої ж можливості дізнатися про рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2022 у позивача не було, у зв`язку із впровадженням карантинних заходів.

Згідно статей 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до частини 1 статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частин 1 статті 119 ГПК України). Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина 3 зазначеної статті).

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Також суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим, подаючи відповідне клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів, заявник повинен вказати на існування певних причин, які зумовили прострочення подання таких доказів витрат на професійну правничу допомогу, за наслідками оцінки яких суд вправі поновити вказаний процесуальний строк (тільки якщо дійде висновку, що причини пропуску такого строку є поважними).

Відповідно до приписів статті 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 2103/490/2012 зазначив, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави: поважні причини пропуску цього строку.

У даному конкретному випадку суд звертає увагу на те, що самим позивачем ще 05 січня 2022 року було надіслано до суду відповідь на відзив (вх. № 454 від 11.01.2022), згідно якої ТОВ "Скаірпом" зазначило про відсутність предмету спору та просило закрити провадження у даній справі. Крім того суд, вважає за необхідне зазначити, що саме самим позивачем як у позовній заяві так і у відповіді на відзив на позовну заяву було зроблено заяву про те, що користуючись правом, яке надано статтею 129 ГПК України, він надасть докази про понесені витрати щодо послуг на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Більш того, саме позивач у справі № 922/4864/21 був зацікавлений в оперативному вирішенні вимог, викладених ним у заяві та вчасному звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат.

Однак, ТОВ "Скаірпом" не вжило заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Самі лише доводи заявника щодо впровадження карантинних заходів та відсутність інших (крім Укрпошти) можливостей дізнатися про рішення суду у даній справі не можуть бути розцінені як поважні чи як непереборні обставини для поновлення строку на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Будь - яких інших, окрім наведених, доказів на підтвердження підстав неможливості звернутися з доказами на підтвердження витрат на правову допомогу в межах процесуального строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили вчинити відповідні процесуальні дії та подати необхідні докази до матеріалів вказаного клопотання не надано.

В свою чергу, органи державної влади, суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З викладеного вбачається, що пропуск строку на подання до суду доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулась із відповідним клопотанням, могла і повинна була уникнути під час звернення до суду.

Таким чином, з огляду на наведені позивачем підстави для поновлення строку на подання доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяті до уваги в якості підтвердження наявності виключних та поважних підстав такого пропуску та для поновлення відповідного строку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" пропущено 5-ти денний строк, встановлений частиною 8 статті 129 ГПК України, і причини пропуску такого строку суд не визнає поважними, а отже, заява про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає, та, відповідно, заяву про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2184) у справі № 922/4864/21 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 118, 119, 123, 126, 129, 221, 233-235 Господарського процесуального кодексу України -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" в частині поновлення процесуального строку для подання доказів.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Скаірпром" про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2184) у справі № 922/4864/21 залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та у передбаченому ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням положень ГПК України.

Ухвалу підписано 03.02.2022.

Суддя Н.С. Добреля