ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"07" лютого 2022 р. Справа№ 910/862/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Грека Б.М.

Отрюха Б.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2022

у справі № 910/862/22 (суддя: Чеберяк П.П.)

за заявою Agro Import OU

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Черкаський Полімер" про відкриття провадження у справі про банкрутство, призначено підготовче засідання суду, встановлено учасникам справи строк для подачі заяв, зобов`язано надати документи, визначено заборони власнику майна боржника.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу місцевого суду скасувати.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Отрюх Б.В., Грек Б.М. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Розглянувши матеріали справи та дослідивши зміст апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до частини 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, Господарський процесуальний кодекс України, а у справах про банкрутство і Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повинні містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити судове рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначають спеціальний порядок оскарження судових рішень місцевого господарського суду у справі про банкрутство в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

Апеляційний суд керується нормами процесуального закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи в силу положень частини 3 статті 3 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018, який вступив в дію 21.10.2019, визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року N 2343-XII з наступними змінами; Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14 травня 1992 року N 2344-XII.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. Так, у апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Отже, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено можливості оскарження ухвали про прийняття заяви про відкриття справи про банкрутство до розгляду, оскільки така ухвала суду першої інстанції забезпечує рух судового процесу, та не порушує права учасників справи, що виключає можливість її оскарження до суду апеляційної інстанції. При цьому, така ухвала місцевого суду може бути оскаржена в апеляційному порядку разом із ухвалою місцевого суду про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 904/9975/17, від 27.06.2019 у справі №904/5933/18.

Відповідно до ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі № 910/862/22 необхідно відмовити.

З огляду на прийняте рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі № 910/862/22, колегією суддів не розглядається.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що у разі систематичних звернень сторін з апеляційними скаргами на судові рішення, які не підлягають оскарженню, чи подальше відступлення від вимог ст.258 Господарського процесуального кодексу України, може розцінюватись як безпідставне затягування, перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення та таке, що суперечить забезпеченню ефективного захисту процесуальних прав, функціонуванню системи правосуддя.

Керуючись статтями 234, 255, 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.2022 у справі № 910/862/22.

2. Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн ХОЛДІНГ» апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Б.М. Грек

Б.В. Отрюх