ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВИДАЧІ СУДОВОГО НАКАЗУ

07 лютого 2022 року №903/126/22

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Плюс" (43000, м. Луцьк, вул. Лідавська, буд. 8, ) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП - Імперія" (43000, м. Луцьк, вул. Шопена, буд. 22, ) 23 733,22 грн., в тому числі 21 000 грн. заборгованості по оплаті товарно-матеріальних цінностей, поставлених на підставі видаткової накладної №РН-0000691 від 22.12.2020р., 630 грн. 3% річних, 2 103,22 грн. інфляційних нарахувань,

встановив:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За приписами ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Положеннями частини 1 статті 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що між заявником та боржником не було укладено письмового (в тому числі електронного) договору, а вимоги заявника ґрунтуються виключно на обставинах передачі ТОВ "Інвестор Плюс" ТОВ "ДП - Імперія" товарно-матеріальних цінностей та отримання останніх боржником згідно видаткової накладної №РН-0000691 від 22.12.2020р., суд дійшов висновку про наявність законодавчовизначених підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу про примусове стягнення сум заборгованості, інфляційних та процентів річних на підставі пункту 3 частини 1 статті 152 ГПК України.

Поруч з цим суд зазначає, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 147, 148, 152, 153, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестор Плюс" (43000, м. Луцьк, вул. Лідавська, буд. 8, ) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП - Імперія" (43000, м. Луцьк, вул. Шопена, буд. 22, ) 23 733,22 грн., в тому числі 21 000 грн. заборгованості на підставі видаткової накладної №РН-0000691 від 22.12.2020р., 630 грн. 3% річних, 2103,22 грн. інфляційних нарахувань, відмовити.

2. Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ ГПК України, після усунення її недоліків, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, дана ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу на дану ухвалу суду сторони вправі подати до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 07.02.2022р.

Суддя В. А. Войціховський