ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Харків Справа № 913/924/21
Провадження № 16/913/924/21
За позовом Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання Азот, м. Сєвєродонецьк Луганської області,
до Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій Хімтехнологія, м. Сєвєродонецьк Луганської області,
про стягнення 63 261 грн. 17 коп.
Суддя Шеліхіна Р.М.,
Секретар судового засідання Соколенко Ю.О.,
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув.
Суть спору: Приватне акціонерне товариство Сєвєродонецьке об`єднання Азот звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій Хімтехнологія, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором на надання послуг телефонного зв`язку підприємствам, організаціям, закладам від 01.05.2013 № 0300/015 в розмірі 63 261 грн. 17 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.05.2013, між сторонами було укладено Договір надання послуг телефонного зв`язку підприємствам, організаціям, закладам, відповідно до умов якого позивач забезпечує відповідача послугами телефонного зв`язку, а відповідач зобов`язується вносити плату за отримані послуги.
Як зазначає позивач, він виконав свої зобов`язання за Договором та надав вказані послуги, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (послуг) на загальну суму 63 261 грн. 17 коп., проте відповідачем дані послуги сплачені не були.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 справу № 913/924/21 передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 10.01.2022 об 11 год. 30 хв.
У судове засідання 10.01.2022 представники сторін не прибули. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.01.2022 судове засідання відкладено на 24.01.2022 о 12 год. 40 хв..
У судове засідання 24.01.2022 представники сторін не прибули.
Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, судом виконані всі можливі дії з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. В розумінні вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, Господарським судом встановлено наступні обставини.
Згідно п.3.1 договору виконавець кожного місяця з 5 по 10 число, наступного за розрахунковим місяцем, виставляє споживачу рахунок. Рахунок є актом приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до п.3.2 договору в редакції згідно Додаткової угоди від 01.03.2015 №7 про зміну та доповнення до договору 0300/015 від 01.05.2013 споживач зобов`язаний кожного місяця одержувати акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) і виконувати сплату по ньому в термін десяти днів з дня отримання акту, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. У разі несвоєчасного отримання акту споживач зобов`язаний звернутися до виконавця по телефонам указаним в цьому договорі, до кінця місяця, наступного за звітним. Термін зберігання всіх підтверджуючих документів три місяці, після чого видача документів не проводиться і претензії не приймаються.
Згідно з п.3.3 договору споживач зобов`язується вносити платню за отримані послуги не пізніше 20-го числа наступного за звітним місяцем, згідно з додатком №1 до цього договору.
Відповідно до п.6.1 договору він набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2013. Якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення строку дії договору не повідомить письмово про своє бажання припинити його дію, договір вважається таким, що продовжується на кожний наступний календарний рік на таких самих умовах.
З огляду на положення п.6.1 договору він продовжував свою дію на кожний наступний рік і наразі є діючим.
На виконання умов договору позивач надавав відповідачу послуги телефонного зв`язку, які останній прийняв на загальну суму 63 261 грн 17 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № 2927 від 31.08.17 на суму 3644,14 грн.; № 3029 від 31.08.17 на суму 145,37 грн.; № 3295 від 30.09.17 на суму 3644,78 грн.; № 3301 від 30.09.17 на суму 39,10 грн.; № 3697 від 31.10.17 на суму 3644,05 грн.; № 3823 від 31.10.17 на суму 24,02 грн.; № 4023 від 30.11.17 на суму 212,22 грн.; № 4119 від 30. 11.17 на суму 3244,94 грн.; № 4423 від 31.12.17 на суму 427,24 грн.; № 4489 від 31.12.17 на суму 2555,53 грн.; № 46 від 31.01.18 на суму 2553,64 грн.; № 191 від 31.01.18 на суму 154,67 грн.; № 347 від 28.02.18 на суму 2862,72 грн.; № 494 від 28.02.18 на суму 175,91 грн.; № 682 від 31.03.18 на суму 2862,88 грн.; № 786 від 31.03.18 на суму 63,82 грн.; № 1013 від 30.04.18 на суму 2860,40 грн.; № 1208 від 30.04.18 на суму 40,45 грн.; № 1505 від 31.05.18 на суму 2810,23 грн.; № 1518 від 31.05.18 на суму 24,13 грн.; № 1677 від 30.06.18 на суму 2811,04 грн.; № 1758 від 30.06.18 на суму 19,79 грн.; № 1908 від 3107.18 на суму 239,86 грн.; № 1963 від 31.07.18 на суму 2810,27 грн.; № 2115 від 31.08.18 на суму 136,66 грн.; № 2528 від 31.08.18 на суму 2862,01 грн.; №2283від 30.09.18 на суму 90,56 грн,; №2848 від 30.09.18 на суму 2835,12 грн.; №2477від 31.10.18 на суму 290,42 грн.; № 3061 від 31.10.18 на суму 2862,23 грн.; № 2684 від 30.11.18 на суму15,54 грн.; № 3220 від 30.11.18 на суму 2861,02 грн.; № 2867 від 31.12.18 на суму 8,93 грн.; № 3513 від 31.12.18 на суму 2860,36 грн.; № 8 від 31.01.19 на суму 3225,54 грн.; № 178 від 28.02.19 на суму 8,21 грн.; № 489 від 28.02.19 на суму 2689,49 грн.; № 593 від 31.03.19 на суму 2321,94 грн.; № 1051 від 30.04.19 на суму 2321,94 грн.
Указані акти підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.
Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю за таких підстав.
Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір від 01.05.2013 №0300/015 є договором про надання послуг.
Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Позивачем, на виконання умов договору були надані послуги телефонного зв`язку на загальну суму 63 261 грн 17 коп., що в порядку ст.ст.73-79 ГПК України підтверджено матеріалами справи, а саме: актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаними представниками сторін без будь-яких претензій та зауважень (а.с.20-58). Таким чином, позивач виконав свої обов`язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.
Відповідач в порушення умов п.3.2 договору надані послуги не сплачував, внаслідок чого, за ним утворилась заборгованість у сумі 63 261 грн 17 коп. Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності боргу суду не надав.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 01.05.2013 №0300/015 у сумі 63 261 грн 17 коп.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір сумі 2 481 грн 00 коп слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд
1. Позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Державного підприємства Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій Хімтехнологія задовольнити повністю.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 31.01.2022.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА