РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2022Справа № 910/18606/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Зал офіційних делегацій"

до Державного підприємства "Центр-сервіс"

про стягнення 250 000,00 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Зал офіційних делегацій" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Державного підприємства "Центр-сервіс" (далі - відповідач) грошових коштів у розмірі 250 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 27.04.2018 року між ним та відповідачем було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 5ФПД, на виконання умов якого позивач надав Державному підприємству "Центр-сервіс" грошові кошти у загальному розмірі 300 000,00 грн. Проте всупереч умовам цього правочину відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, вчасно та у повному обсязі зазначені грошові кошти позивачу не повернув, унаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 250 000,00 грн. З урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2021 року відкрито провадження у справі № 910/18606/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін. Крім того, цією ухвалою відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 03.12.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/18606/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 16, що підтверджується поштовим повідомленням з трек-номером № 707.

Зазначена ухвала суду вручена представнику відповідача 10.12.2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 707.

Проте відповідачем у встановленому законом порядку відзиву на позовну заяву на час розгляду по суті та вирішення даного спору подано не було.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час 27.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 26.01.2022, в якій Державне підприємство "Центр-сервіс" повідомило про часткове погашення ним спірного боргу на суму 20 000,00 грн. після відкриття провадження у справі № 910/18606/21. На підтвердження означених обставин відповідач надав суду копію відповідного платіжного доручення від 13.12.2021 року № 181 на суму 20 000,00 грн.

Інших заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року між Державним підприємством "Зал офіційних делегацій" (позикодавець) та Державним підприємством "Центр-сервіс" (позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 5ФПД (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу поворотну фінансову допомогу, а останній, у свою чергу, - повернути грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пункту 2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 300 000,00 грн. без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Поворотна фінансова допомога використовується для потреб позичальника відповідно до статутних цілей його діяльності (пункти 2.2, 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 цього правочину, з урахуванням додаткової угоди від 30.11.2020 року № 3 до нього, позичальник зобов`язується забезпечити повернення поворотної фінансової допомоги відповідно графіку із дотриманням відповідного графіку, та повернути фінансову допомогу в повному обсязі не пізніше 29.10.2021 року. У разі не виконання строків повернення фінансової допомоги, визначеної у графіку повернення фінансової допомоги на виконання Договору, позичальник має право вимагати повернення фінансової допомоги в повному обсязі до строку, визначеному в пункті 3.1 Договору.

У пункті 3.3 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 30.11.2020 року № 3 до нього, сторони погодили відповідний графік повернення фінансової допомоги з кінцевим строком - 29.10.2021 року.

Пунктом 3.2 Договору унормовано, що повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку.

Згідно з пунктом 8.1 наведеного правочину останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за Договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 300 000,00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання поворотної фінансової допомоги свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позикодавцем своїх зобов`язань за Договором.

Проте у порушення вищевказаних умов Договору відповідач отриману суму поворотної фінансової допомоги за наведеним правочином повернув лише частково, сплативши 19.11.2018 року на користь Державного підприємства "Зал офіційних делегацій" 50 000,00 грн. та заборгувавши таким чином останньому 250 000,00 грн. Наведені обставини, які відповідачем не заперечувалися, додатково підтверджуються наявним у матеріалах справи підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим відтисками їх печаток актом звірки взаєморозрахунків за Договором станом на 31.10.2020 року.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, який є підставою позову, за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Положеннями частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Разом із тим, як було зазначено вище, 27.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 26.01.2022, в якій Державне підприємство "Центр-сервіс" повідомило про часткове погашення ним спірного боргу, що виник на підставі Договору, на суму 20 000,00 грн. після відкриття провадження у справі № 910/18606/21. На підтвердження цих обставин відповідач надав суду копію відповідного платіжного доручення від 13.12.2021 року № 181 на суму 20 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд зазначає, що статтею 231 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави для закриття провадження у справі.

Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19).

З матеріалів справи вбачається, що предмет спору в частині стягнення з відповідача частини суми основного боргу за Договором у розмірі 20 000,00 грн. існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, у зв`язку з погашенням відповідачем цієї суми заборгованості, що підтверджується, зокрема, відповідним платіжним дорученням від 13.12.2021 року № 181.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі щодо стягнення з відповідача частини основного боргу за Договором в сумі 20 000,00 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 230 00,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, підписано акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за цим Договором, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Державного підприємства "Зал офіційних делегацій" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження сплати спірної суми заборгованості з повернення фінансової допомоги в розмірі 230 000,00 грн.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Зал офіційних делегацій" до Державного підприємства "Центр-сервіс" про стягнення 250 000,00 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр-сервіс" (01010, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 16; ) на користь Державного підприємства "Зал офіційних делегацій" (08307, Київська область, місто Бориспіль, АЕРОПОРТ; ) 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, а також 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Провадження у справі № 910/18606/21 в частині вимог Державного підприємства "Зал офіційних делегацій" до Державного підприємства "Центр-сервіс" про стягнення 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 02.02.2022 року.

Суддя В.С. Ломака