ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. м. Київ Справа№ 920/1107/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Демидової А.М.

при секретарі судового засіданні Островерхій В.Л.

за участю представників сторін зазначених в протоколі судового засідання від 25.01.2022

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лещенко

Романа Петровича на рішення Господарського суду Сумської області від

14.09.2021 (повний текст складено 24.09.2021)

у справі № 920/1107/19 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича

до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі філії «Дорбудсервіс» Дочірнього підприємства ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерного товариства Укрзалізниця в особі Регіональної філії Південна залізниця

про стягнення 42 300 грн збитків та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 до Господарського суду Сумської області звернувся фізична особа-підприємець Лещенко Роман Петрович з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі Філії Дорбудсервіс Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, у якій просить суд:

стягнути з Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі Філії Дорбудсервіс Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь фізичної особи-підприємця Лещенка Романа Петровича суму збитків у розмірі 42 300,00 грн;

зобов`язати Дочірнє підприємство Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України в особі Філії Дорбудсервіс Дочірнього підприємства Сумський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (код ЄДРПОУ ВП - 24023158) припинити проїзд по стрілочному переводу № 1 (№ 128, згідно класифікації ПАТ Укрзалізниця) при станції Лебединська Державного підприємства Південна залізниця, який належить ФОП Лещенку Роману Петровичу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2016, з урахуванням рішення Лебединського районного суду від 10.11.2017 у справі №580/1367/17, та розташований за адресою: АДРЕСА_1; а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець Лещенко Роман Петрович зазначає, що він є власником залізничного шляху, який розташований по АДРЕСА_1, до складу якого входить залізний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця» і складається з однієї залізничної колії та одного та одного залізничного стрілочного переводу № 1, загальною довжиною 170 метрів, відповідно до договору купівлі-продажу від 20.12.2016, та з урахуванням рішення Лебединського районного суду від 10.11.2017 у справі № 580/1367/17.

В процесі розгляду справи, 19.02.2020 представником позивача було подано до суду першої інстанції клопотання б/н від 19.02.2020 (вх. №586к), в якому останній, посилаючись на те, що для встановлення факту того, що стрілочний перевід № 1, який є складовим структурним елементом під`їзного залізничного шляху, розташованого по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ФОП Лещенко Роману Петровичу, є відповідно стрілочним переводом № 128, згідно класифікації ПАТ Укрзалізниця, необхідні спеціальні знання, у сфері іншій, ніж право, а висновок фахової організації ТОВ ТЕК СЕРВІС ГОЛД, наданий листом від 21.012019 № 21-01/2019, піддається сумніву з боку відповідача та третьої особи, у зв`язку з чим просив суд призначити у справі №920/1107/19 судову інженерно-технічну експертизу.

На розгляд та вирішення експерта поставив питання: «Встановити факт, чи являється стрілочний перевід № 1, що є складовим структурним елементом під`їзного залізничного шляху, розташованого по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ФОП Лещенко Роману Петровичу, відповідно стрілочним переводом № 128, згідно класифікації ПАТ «Укрзалізниця».

Проведення експертизи представник позивача просив суд доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Судові витрати з проведення експертизи представник позивача просив суд покласти на позивача та провадження у справі №920/1107/19 зупинити на час проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 19.02.2020 задоволено клопотання представника позивача - фізичної особи-підприємця Лещенка Романа Петровича б/н від 19.02.2020 (вх. № 586к від 19.02.2020) про призначення судової експертизи ; призначено у справі № 920/1107/19 судову інженерно-технічну, а саме залізнично-транспортну експертизу; доручено провести судову інженерно-технічну, а саме залізнично-транспортну експертизу Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення судовому експерту поставлено наступне питання: «Встановити факт, чи являється стрілочний перевід № 1, що є складовим структурним елементом під`їзного залізничного шляху, розташованого по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ФОП Лещенко Роману Петровичу, відповідно стрілочним переводом № 128 згідно класифікації ПАТ «Укрзалізниця»; витрати по оплаті судової експертизи покладено на позивача - фізичну особу-підприємця Лещенка Романа Петровича; провадження у справі № 920/1107/19 зупинено на час проведення судової інженерно-технічної, а саме залізнично-транспортної експертизи; зобов`язано Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України подати експертний висновок Господарському суду Сумської області в письмовій формі у відповідності до статті 98 Господарського процесуального кодексу України, разом із матеріалами справи № 920/1107/19; копію ухвали надіслано учасникам справи та Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України разом із матеріалами справи № 920/1107/19.

02.09.2020 Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України надіслав суду висновок експерта від 26.08.2020 № 1953 за результатами проведення залізнично-транспортної експертизи по господарській справі № 920/1107/19 та повернув матеріали справи № 920/1107/19.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.09.2020 поновлено провадження у справі № 920/1107/19.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні вказаного рішення судом першої інстанції було встановлено, що позивачем не доведено, яке саме його право або інтерес щодо спірного майна (колію та стрілочний перевод) порушено відповідачем, з огляду на висновки, зроблені Сумським апеляційним судом щодо того, що залізничний стрілочний перевод №1 не може бути предметом будь-якого договору, що укладався між Лещенко Р.П. та ОСОБА_2 , та у Лещенко Р.П. не могло виникнути право власності на залізничний стрілочний перевод №1 (№128 згідно класифікації АТ «Укрзалізниця»).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Лещенко Роман Петрович подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування рішення апелянт посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що залізничний стрілочний перевід № 1 (№128 згідно класифікації АТ «Укрзалізниця») не може бути предметом будь-якого договору, що укладався між Лещенко Р.П. та ОСОБА_2 , та у Лещенко Р.П. не могло виникнути право власності на залізчний стрілочний перевід №1 (№128 згідно класифікації АТ «Укрзалізниця»).Також, судом не надано правової оцінки висновку від 20.08.2021 № 3619 інженерно-технічної, а саме залізнично-транспортної експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 апеляційну скаргу у справі № 920/1107/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 залишено без руху. Запропоновано Фізичній особі - підприємцю Лещенко Роману Петровичу протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду належні докази (опис вкладень) надсилання копії скарги з додатками стороні у справі.

23.11.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, з доданими доказами направлення копії апеляційної скарги сторонам у справі.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді, судді-доповідача Владимиренко С.В. з 15.11.2021 по 03.12.2021 включно у відпустці дана заява розглянута після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.01.2022 о 12 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань № 6.

06.01.2021 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від третьої особи надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19, надісланий засобами поштового зв`язку 30.12.2021, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, третя особа вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, а тому підлягають відхиленню судом. Так, третя особа зазначає, що обгрунтовано зроблено висновок, що матеріалами справи № 580/1367/17 спростовуються доводи позовної заяви про виникнення у Лещенко Р.П. права власності на залізничний стрілочний перевід № 1 (№128 АТ «Укрзалізнизя), а також відсутні підтверджуючи документи про наявність права власності на це нерухоме майно у ОСОБА_2 , отже стрілочний перевід № 1 не може бути предметом будь-якого договору, що укладався між Лещенко Р.П. та ОСОБА_2 , та у Лещенко Р.П. не могло виникнути права власності на залізничний стрілочний перевід № 1 (№128 АТ «Укрзалізнизя). Також, зазначив що висновок № 3619 від 20.08.2021 інженерно-технічної, а саме залізнично-транспортної експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України є неналежним та не достовірним доказом, та не має значення для справи.

10.01.2022 від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19, надісланий засобами поштового зв`язку 12.01.2021, в якому останній теж зазначив, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 без змін, з тих з же підстав, що викладені у відзиві третьої особи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці з 24.01.2022, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 920/1107/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді - Корсак В.А. Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 у справі №910/7540/21 до провадження вказаною колегією суддів.

Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2022р. підтримав вимоги та доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 25.01.2022р. заперечували проти вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, просили відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі №920/1107/19 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзивів на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

10.01.2014 між ОСОБА_2 (орендодавець) з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем Лещенко Романом Петровичем (орендар), з іншої сторони укладено договір оренди залізничного шляху №6 (далі договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договору оренди у порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування під`їзний залізничний шлях (далі - об`єкт), який належить орендодавцю на праві приватної власності, що посвідчується Договором купівлі - продажу під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів на аукціоні від 06.08.2002 серії ВАА №140405, посвідченим державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. 06.08.2002 та зареєстрованим в реєстрі за №1-2097.

Пунктом 1.2. договору оренди визначено характеристики об`єкта.

Згідно з пунктами 1.2.1-1.2.3 договору оренди характеристики об`єкта є наступними: вид: під`їзний залізничний шлях, у т. ч. один комплект стрілочного переводу за №1; адреса (місцезнаходження): м. Лебедин Сумської обл., район залізничної станції «Лебединська»; загальна довжина під`їзного залізничного шляху: 170 (сто сімдесят) метрів.

10.01.2014 між орендарем та орендодавцем складено акт прийому-передачі орендованого під`їзного залізничного шляху, за яким ОСОБА_2 передав а ФОП Лещенко Р.П. прийняв у строкове платне користування згідно з договору оренди під`їзного залізничного шляху від 10.01.2014 під`їзний залізничний шлях, у т. ч. один комплект стрілочного переводу за №1; адреса (місцезнаходження): м. Лебедин Сумської обл., район залізничної станції «Лебединська», технічний паспорт об`єкта оренди та масштабний план під`їзної колії.

01.04.2014 між ФОП Лещенко Р.П. (далі виконавець) та філією «Дорбудсервіс» ДП «Сумський облавтодор» (далі замовник) укладено договір №10 на надання залізничних транспортних послуг (далі договір №10 від 01.04.2014).

Відповідно до пункту 1.2. договору №10 від 01.04.2014 виконавець зобов`язується надати, а замовник зобов`язується прийняти у строкове платне користування під`їзний залізничний шлях зі стрілочним переводом №128 включно, загальною довжиною 170 метрів.

Згідно з п. 6.4. договору №10 від 01.04.2014 договір укладається терміном на 1 рік, з 01.04.2014 по 01.04.2015 включно.

Якщо жодна зі сторін не пізніше, ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується (продовжується на тих самих умовах) на строк один рік (пункт 6.5. договору №10 від 01.04.2014).

20.12.2016 між ОСОБА_2 (продавець) та фізичною особою-підприємцем Лещенко Романом Петровичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху (ділі договір купівлі-продажу)

Пунктом 1.1. договору купівлі продажу визначено, що сторони зобов`язуються в майбутньому, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна - під`їзного залізничного шляху (надалі - Основний договір), зазначеного у п. 1.2 договору, на умовах, в порядку та строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору купівлі-продажу характеристика нерухомого майна, що відчужується, право власності на яке належить продавцю та стверджується Договором купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів на аукціоні від 06.08.2002 серії ВАА №140405, посвідченим державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. 06.08.2002 та зареєстрованим в реєстрі за №1-2097, та рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року № 580/468/16-ц:

- під`їзний залізничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного залізничного стрілочного переводу №1, загальною довжиною 170 м, розташований на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

05.01.2017 між ОСОБА_2. та ФОП Лещенко Р.П. підписано акт приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху від 20.12.2016.

Пунктом 1 зазначеного акту встановлено, що відповідно до р.1 п.п. 3.1.3 п. 3.1. р. 3 п.п. 3.2.3 п 3.2. р. 3 договору купівлі-продажу від 20.12.2016 продавець передав, а покупець прийняв наступне нерухоме майно:

1.1. Характеристика нерухомого майна, що відчужується, право власності на яке належить продавцю та стверджується договором купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів на аукціоні від 06.08.2002 серії ВАА №140405, посвідченим державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. 06.08.2002 та зареєстрованим в реєстрі за №1-2097, та рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року № 580/468/16-ц:

- під`їзний залізничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного залізничного стрілочного переводу №1, загальною довжиною 170 м, розташований на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рiшення судом першої інстанції були врахованi обставини, встановлені в постановах Сумського апеляцiйного суду вiд 13.01.2021 по справi № 580/468/16-ц (копiя наявна у матерiалах справи) та вiд 13.05.2021 по справi № 580/1367/17 (копiя наявна у матерiалах справи), а саме, що:

Пiдставою для звернення ОСОБА_2 з позовом до Лебединської міської ради Сумської області, треті особи Реєстраційний відділ виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області та Лещенко Романа Петровича про визнання права власностi (справа № 580/468/16-ц) стала вiдсутнiсть правовстановлюючого документу саме на стрiлочний перевiд № 1 (№ 128 згiдно класифiкацiї АТ «Укрзалiзниця»); Лебединське мiськрайонне управлiння юстицii у Сумськiй областi вiдмовилося здiйснити ресстрацiю права власностi ОСОБА_2 на пiд`їзний залiзничний шлях у зв`язку з iснуванням розбiжностi мiж правовстановлюючим документом (договором купiвлiпродажу пiд`їзного залiзничного шляху до складу продтоварiв на аукцiонi вiд 06.08.2002 (далi - Договiр купiвлi-продажу вiд 06.08.2002) та технiчним паспортом:

- предметом Договору купiвлi-продажу вiд 06.08.2002 є пiд`їзний залiзничний шлях, а у технiчному паспортi зазначенi пiд`їзна колія та стрiлковий перевiд;

- у Договорi купiвлi-продажу вiд 06.08.2002 вiдсутня адреса мiсцезнаходження майна.

Постановою Сумського апеляцiйного суду вiд 13.01.2021 по справi № 580/468/16-ц апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено. Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Лебединської міської ради Сумської області, треті особи: Реєстраційний відділ виконавчого комітету Лебединської міської ради Лещенко Романа Петровича про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Сумським апеляцiйним судом встановлено, що договір купiвлiпродажу пiд`їзного залiзничного шляху до складу продтоварiв на аукцiонi вiд 06.08.2002 серії ВАА №140405, укладений між ОСОБА_2 та Лебединським районним споживчим товариством, посвідчений державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. 06.08.2002 та зареєстрований в реєстрі за №1-2097.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки суд вирішив спір по суті, у той час як позов пред`явлений до неналежного відповідача - Лебединської міської ради Сумської області. Апеляційною інстанцією встановлено, що належним відповідачем у даній справі є АТ «Українська залізниця», яка фактично є балансоутримувачем залізничних колій та стрілочного переводу, які розташовані у межах придбаного позивачем ОСОБА_2 у Лебединського районного споживчого товариства під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів, загальною довжиною 170 м, при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця» за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до ч. 2 п.2 Розділу 12 Правил експлуатації залізничних під`їзних колій, в редакції від 20 вересня 1965 року, що діяла на момент вводу в експлуатацію спірної під`їзної колії, стрілка примикання і частина колії підприємства, організації установи від стрілки примикання до знака «Межа під`їзної колії» знаходяться у віданні залізниці і на її балансі.

Пiдставою для звернення до Лебединського районного суду Сумської області з позовом Лещенка Р.П. до ОСОБА_2 про визнання договору купiвлi-продажу пiд`їзного залiзничного шляху вiд 20.12.2016 (складовими предмету купiвлi-продажу були зазначенi одна залiзнична колiя та один залiзничний стрiлочний перевiд № 1) дiйсним та визнання права власностi за Лещенком Р.П. (у справі № 580/1367/17) на нерухоме майно. На виконання даного договору 05 січня 2017 року Лещенко Р.П. передав відповідачу обумовлену у договорі суму коштів в розмірі 65000 грн, а останній передав йому нерухоме майно та правовстановлюючі документи на це майно. Однак в обумовлений строк - до 31 січня 2017 року ОСОБА_2 нотаріально не посвідчив укладений договір та ухиляється від обов`язку оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна.

Постановою Сумського апеляцiйного суду вiд 13.05.2021 по справi № 580/1367/17 скасовано рішення Лебединського районного суду Сумської області від 10.11.2017 та ухвалене нове. Відмовлено у задоволенні позову Лещенка Романа Петровича до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2016 дійсним та визнання права власності за Лещенком Р.П. на нерухоме майно пiд`їзний залiзничний шлях, розташований по АДРЕСА_1 , до складу якого входить пiд`їзний залiзничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південня залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного стрілочного переводу № 1, загальною довжиною 170 м.

Судом було встановлено, що такий договiр купiвлiпродажу не є укладеним та не може визнаватись дiйсним у судовому порядку, та, вiдповiдно, не може бути визнане право власностi за Лещенком Р.П. на спiрне нерухоме майно. Також, апеляційний суд зазначив, що також відсутні підтверджуючі документи про наявність права власності на це нерухоме майно у ОСОБА_2 , отже стрілочний перевід № 1 не може бути предметом будь-якого договору, що укладався між позивачем та відповідачем.

Постанови Сумського апеляцiйного суду по справам № 580/468/16-ц та № 580/1367/17 набрали законної сили.

Згiдно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановленi рiшенням суду в господарськiй, цивiльнiй або адмiнiстративнiй справi, що набрало законної сили, не доказуються при розглядi iншої справи, у якiй беруть участь тi самi особи або особа, стосовно якої встановлено цi обставини, якщо iнше не встановлено законом.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 20.12.2016 року між ОСОБА_2 та Лещенко Р.П. був підписаний договір купівлі-продажу проїзного залізничного шляху, за умовами якого Лещенко Р.П. придбав під`їзний залізничний шлях, що розташований по АДРЕСА_1 , до складу якого входить під`їзний залізничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця», який складається з однієї залізничної колії га одного залізничного стрілочного переводу № 1 загальною довжиною 170 м.

Згідно п.п. 1.1. цього Договору сторони зобов`язалися в майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна під`їзного шляху (подалі - Основний договір), зазначеного у підп. 1.2 Договору, на умовах, в порядку та строки, визначені цим Договором.

У п.п. 1.2. Договору вказано, що майно, яке відчужується, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу проїзного шляху до складу продтоварів на аукціоні від 06 серпня 2002 року № 14040, посвідченого державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф., реєстровий №1-2097 та рішення Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року №580/468/16-ц.

Відповідно до п.п. 2.1. Договору сторони домовилися укласти нотаріально посвідчений Основний договір (купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до п.14 Договору).

Сумським апеляційним судом в постанові від 13.05.2021 у справі № 580/1367/17 встановлено, що на виконання підп. 2.1.2 п. 2.1 Договору 05.01.2017 року Лещенко Р.П. передав ОСОБА_2 обумовлену суму коштів - 65000 грн в рахунок оплати вартості під`їзного залізничного шляху, а останній зобов`язався у строк до 31.01.2017 здійснити всі дії, пов`язані з укладенням та нотаріальним посвідченням основного договору купівлі-продажу, що вбачається з розписки.

05.01.2017 між ОСОБА_2 та Лещенко Р.П. підписано акт приймання-передачі майна до договору від 20.12.2016 купівлі-продажу проїзного залізничного шляху.

Судом встановлено, всупереч п.п. 1.1. п.п. 2.1.5, п.п. 3.1.2 Договору, в обумовлений строк - до 31 січня 2017 року нотаріальне посвідчення основного договору купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху не відбулося через відмову відповідача, який не звертався до позивача з письмовою пропозицією про відмову від основного договору.

Згідно з приписами ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 182 Господарського кодексу України визначено, що попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України ).

Так, основним договором, який сторони обумовили укласти в майбутньому на підставі попереднього договору, є договір купівлі-продажу складу.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України ).

Частиною 2 статті 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За загальним правилом, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У відповідності до положень ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.1,3,4 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У відповідності до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно ч. 2 ст. 224, ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Сумським апеляційним судом в постанові від 13.05.2021 у справі № 580/1367/17 встановлено, що договір купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху від 20.12.2016 не є укладеним, внаслідок чого відмовив у визнанні його дійсним та визнання права власності за Лещенком Р.П. на нерухоме майно під`їзний залізничний шлях, розташований во АДРЕСА_1, до складу якого входять під`їзний залізничний шлях при станції Лебединська ДП «Південня залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного залізничного стрілочного переводу № 1, загальною довжиною 170 м, оскільки даний договір нотаріально не посвідчений відповідно до норм законодавства та умов п.п. 3.1.2.

В позовній заяві у даній справі обґрунтовуючи свої вимоги щодо наявності у нього порушеного відповідачем права власності на спірний об`єкт, позивач посилається на договір купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху від 06.08.2002 та зазначає, що даний договір не визнавався недійсним, про що зазначено позивачем і в апеляційній скарзі.

Посилання позивача на договір купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху від 06.08.2002 в обґрунтування порушеного відповідачем права власності за захистом якого звернувся позивач до суду у даній справі не заслуговують на увагу, оскільки даний договір не підтверджує виникнення у Лещенко Р.П. права власності на стрілочний перевід, оскільки договір купівлі-продажу під`їзного залізничного шляху від 06.08.2002, укладений між ОСОБА_2 та Лебединським районним споживчим товариством

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» до майна залізничного транспорту загального користування відноситься майно, у тому числі об`єкти інфраструктури, що належать Державній адміністрації залізничного транспорту України, підприємствам, установам та організаціям залізничного транспорту загального користування, зокрема будівлі, споруди, об`єкти незавершеного будівництва, об`єкти соціальної сфери, транспортні засоби, обладнання, устаткування, інвентар, інші матеріальні цінності та нематеріальні активи, цінні папери, корпоративні права держави, право постійного користування земельними ділянками, а також інші майнові права, включаючи права на об`єкти інтелектуальної власності, кошти, у тому числі в іноземній валюті.

Частиною 3 ст. 4 цього Закону визначено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу Товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Майно залізничного транспорту загального користування внесене до статутного капіталу AT «Укрзалізниця».

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМ України від 06 квінт 1998 року №457, нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктами 1.1, 1.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що до залізничних під`їзних колій належать колії, що з`єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності. Межа під`їзної колії позначається знаком «Межа під`їзної колії». Місце встановлення такого знака визначається залізницею. Стрілка примикання і частина колії підприємства від стрілки примикання до знака «Межа під`їзної колії» перебуває в розпорядженні залізниці.

Пункти 2.3, 15.1, 15.2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 № 411, нормативно закріплюють наявність технічно-розпорядчого акту станції, який регламентує безпечно і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи і дотримання вимог техніки безпеки.

У пункті 1.3 Техніко-розпорядчого акту станції Лебединська регіональної філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця», затвердженого розпорядженням від 16 лютого 2017 року № ДНИ-3-05-3 8/23, визначено перелік під`їзних залізничних колій та місце їх примикання по станції Лебединська.

Відповідно до вказаного переліку, для обслуговування державного підприємства «Лебединське лісове господарства» на станції Лебединська є під`їзна колія власності залізниці № 28, яка примикає стрілкою № 4 до парної горловини станції Лебединська Південної залізниці.

Доказом того, що стрілочний перевід №128 є складовим елементом колійного господарства станції Лебединська регіональної філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця», що включений до технологічного процесу роботи станції Лебединська є те, що в пункті 1.7.5 Техніко-розпорядчого акту станції Лебединська регіональної філії «Укрзалізниця» визначені «нецентралізовані стрілки, які не обслуговуються черговим стрілочного поста», і до їх переліку входить стрілочний перевід № 128, нормальне положення якого є «на під`їзну колію Державного підприємства «Лебединське лісове господарство».

Пунктом 1.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 встановлено, що власник під`їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд.

Технічним паспортом під`їзної залізничної колії ВП «Смородинська дистанція колії» на ДП «Лебединське лісове господарство» ст. Лебедин передбачено, що колійне господарство вказаної під`їзної колії складається з однієї колії № 28, чотирьох стрілочних переводів № 128, № 132, № 134, № 104 та однієї скидальної стрілки № 18, та заходиться на балансі виробничого підрозділу «Смородинська дистанція колії» філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця».

Відповідно до первинного обліку основних засобів дана під`їзна колія охоплює собою під`їзну колію ст. Лебединська - інвентарний номер 324 (20910003 інвентарний номер обліку в ДП «Південна залізниця») та під`їзну колію ПП «Лебединський держлісгосп» - інвентарний номер 325 (20910004 - інвентарний номер обліку в ДП «Південна залізниця»). Копії інвентарних карток додаються. Відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів №87 до конструктивних елементів під`їзної колії станції Лебединська (інвентарний номер 324) належить стрілочний перевід №128, аналогічні відомості містила і попередня Інвентарна картка обліку основних засобів в ДП «Південна залізниця».

Під`їзна колія ст. Лебединська - інвентарний номер ДП «Південна залізниця» - 20910003 та під`їзна колія ПП «Лебединський держлісгосп» - інвентарний номер ДП «Південна залізниця» - 20910004, включені до Зведеного переліку майна до ДП «Південна залізниця», що вноситься до статурного капіталу ПАТ «Українська залізниця», затвердженого Міністром Інфраструктури України від 1.08.2015.

Відповідно до висновку експерта № 1953 від 26.08.2020 за результатами проведення залізнично-транспортної експертизи у даній господарській справі № 920/1107/19, встановлено, що стрілочний перевід №1, що є структурним елементом під`їзної залізничної колії, розташованої на АДРЕСА_1, який належить на праві власності ФОП Лещенко Р.П. являється відповідно стрілочним переводом №128, згідно класифікації AT «Укрзалізниця».

З наявних у матеріалах справи доказів, у висновку експерта № 1953 від 26.08.2020 та постанові Сумського апеляційного суду від 13.01.2021 у справі №580/468/16-ц зазначено, що AT «Укрзалізниця» є балансоутримувачем залізничних колій та стрілочного переводу, які розташовані у межах Лебединського районного споживчого товариства під`їзного залізничного шляху до складу продтоварів, загальною довжиною 170 м. при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відповідно до ч. 2 п. 2 Розділу 12 Правил експлуатації залізничних під`їзних колій, в редакції від 20 вересня 1965 року, що діяла на момент вводу в експлуатацію спірної під`їзної колії, стрілка примикання і частина колії підприємства, організації, установи від стрілки примикання до знака «Межа під`їзної колії» знаходяться у віданні залізниці і на її балансі.

Колегія суддів не приймає до уваги висновки експертизи № 1953 від 26.08.2020 щодо встановлення експертом належності на праві власності ФОП Лещенко Р.П. стрілочного переводу №128, згідно класифікації AT «Укрзалізниця», оскільки експерт не наділений правом визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, таке право належить суду, який з`ясовує наявність підстав для набуття права власності в порядку визначеному ст.328,ч.3 ст.334, ст.392 Цивільного кодексу України.

Посилання апелянта на висновок експерта за результатами проведеної судової залізнично-транспортної експертизи за заявою Лещенко Р.П. по господарській справі №920/1107/19 від 20.08.2021 № 3619, долучений судом до матеріалів справи протокольною ухвалою від 14.09.2021 у даній справі, яким встановлено, що стрілочний перевід №12 (згідно класифікації AT «Укрзалізниця») є невід`ємним структурним елементом під`їзного залізничного шляху (під`їзної колії) до складу продтоварів, на земельній ділянці, що закріплена за виконавчим комітетом Лебединської міської ради, загальною довжиною 170 (сто сімдесят) метрів, розташованого по АДРЕСА_1 , придбаного ОСОБА_2 у Лебединського районного споживчого товариства, та проданого фізичній особі Лещенко Р.П. в обґрунтування наявності у позивача права власності порушеного відповідачем, що підлягає судовому захисту не заслуговує на увагу, оскільки експерт не наділений правом визнавати право власності на нерухоме майно за особою, таке право належить суду, який з`ясовує наявність підстав для набуття права власності в порядку визначеному ст.328, ч.3 ст.334, ст.392 Цивільного кодексу України. Тоді як судом у даній справі на підставі здійсненої оцінки належних та допустимих доказів згідно ст.ст.76,77,86 ГПК України вірно встановлено відсутність у позивача права власності на спірне майно та відповідно відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків на суму 42 300грн. та зобов`язання відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1 (№128 згідно класифікації AT «Укрзалізниця»).

Щодо твердження позивача в апеляційній скарзі про не надання судом першої інстанції оцінки долученому до матеріалів справи висновку експерта за результатами проведеної судової залізнично-транспортної експертизи за заявою Лещенко Р.П. по господарській справі №920/1107/19 від 20.08.2021 № 3619, слід зазначити, що згідно ч.2 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рушення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, тоді як вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому слід зазначити і те, що судом першої інстанції не наведено обґрунтованого відхилення даного доказу, який був наданий позивачем під час розгляду справи по суті та долучений до матеріалів справи в судовому засіданні 14.09.2021, тоді як докази надаються позивачем згідно ст.ст.162,164 ГПК України до позовної заяви. Докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.80 ГПК України). Крім того, позивач міг подати клопотання до суду першої інстанції щодо подання додаткових доказів на стадії підготовчого провадження, однак не повідомляв суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України про неможливість подання певного доказу у встановлений строк. Позивачем не надано суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання додаткових доказів, з об`єктивних причин, що не залежали від нього відповідно до ст. 119 ГПК України. Дослідження доказів відбувається судом у підготовчому засіданні згідно ст.177 ГПК України. Ухвалою місцевого господарського суду від 17.08.2021 у даній справі було закрито підготовче засідання та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 14.09.2021 на 11год.00хв. Колегія суддів зазначає, що процесуальне порушення щодо долучення судом першої інстанції даного доказу без повернення в підготовче засідання та без клопотання про поновлення строку на подання цього доказу не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не є підставою для скасування судового рішення згідно ч.2 ст.277 ГПК України.

Твердження позивача про порушення відповідачем його права, як орендаря за договором оренди не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції встановлено, що цей договір оренди припинив дію 01.04.2018, що встановлено рішенням Господарського суду Сумської області від 16.05.2019 у справі № 920/222/19 та визнано позивачем у даній справі в позовній заяві поданій до суду. Крім того, зазначена підстава позову не була предметом розгляду в суді першої інстанції та не приймається і не розглядається судом апеляційної інстанції згідно ч. 5 ст. 269 ГПК України.

Також, твердження позивача про відсутність у третьої особи права власності на залізничний стрілочний перевід № 128 не свідчить про наявність у позивача права власності на спірне майно за захистом якого він звернувся у даній справі до місцевого господарського суду на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2016, який визнаний судом не укладеним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки між Лещенко Р.П. та ОСОБА_2 жодних договорів стосовно придбання майна, а саме під`їзної колії та стрілочного переводу № 128 не укладалось, отже у позивача не виникло права власності на нерухоме майно, за захистом якого він звернувся до суду.

За приписами ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі № 920/1107/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу - підприємця Лещенко Романа Петровича.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Лещенко Романа Петровича на рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі № 920/1107/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі № 920/1107/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 14.09.2021 у справі № 920/1107/19.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу - підприємця Лещенко Романа Петровича.

5. Матеріали справи № 920/1107/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.02.2022.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

А.М. Демидова