ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. м. Київ Справа № 911/3225/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення 177045,00 грн

без виклику учасників процессу

Державна екологічна інспекція Столичного округу (далі - позивач) подала до суду позов до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - відповідач) про стягнення 177045,00 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснювалось самовільне користування підземними водами без спеціального дозволу у період з 01.01.2017 до 06.03.2017, що призвело до використання 44400 кум. м водних ресурсів, в наслідок якого було завдано збитків державі.

Ухвалою від 08.11.2021 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву Державної екологічної інспекції Столичного округу без руху, у зв`язку з недотриманням п. п. 2, 8, 9 ч. 3 та ст. 162, п. 2 ч.1 ст.164, 174 ГПК України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

22.11.2021 на адресу Господарського суду Київської області від Державної екологічної інспекції Столичного округу надійшло клопотання вих. № б/н від 18.11.2021 щодо усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 29.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 30.12.2021 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 18.01.2022 (включно).

Копія відповідної ухвали суду отримана позивачем 03.12.2021, відповідачем 07.12.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 010, 650.

17.12.2021, з дотриманням встановленого строку, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведення позивачем факту заподіяння ним шкоди навколишньому природному середовищу, вжиття ним всіх необхідних заходів по вчасному отриманню дозволу на спеціальне водокористування та відсутність вини відповідача у вчиненні порушення природоохоронного законодавства. Також у відзиві відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до поданого позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державної екологічної інспекції Столичного округу № 3 від 12.10.2018 та направлення Державної екологічної інспекції Столичного округу на здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) № 03/000050 від 22.10.2018 за адресою: 08300, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, у період з 16.10.2018 по 29.10.2018 Державною екологічною інспекцією Столичного проведено планову перевірку дотримання Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

За результатами проведення перевірки Державною екологічною інспекцією Столичного округу складено Акт № 6 від 26.10.2018, яким встановлено порушення Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" положень ст. 6, 44 Водного кодексу України, а саме, самовільне водокористування у період з 01.01.2017 по 06.03.2017 (копія наявна в матеріалах справи).

26.10.2018 Державною екологічною інспекцією Столичного округу видано Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" припис про усунення порушень природоохоронного законодавства.

Як зазначає позивач, відповідно до Звіту про використання води за 2017 рік (Форма № 2 ТП-водгосп (річна)) поданого ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Дніпровського басейного управління водних ресурсів, об`єм використаної із свердловини води у період з 01.01.2017 по 01.03.2017 при відсутності дозволу на спеціальне водокористування становить 44400 куб.м.

Розрахунок збитків, заподіяних Державі внаслідок самовільного використання води із підземних джерел, проведено позивачем згідно розділу IX «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Мінприроди від 20.07.2009 № 389 (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 367 від 13.10.2015) і становить 177045 (сто сімдесят сім тисяч сорок п`ять гривень 00 коп.)

26.10.2018 позивачем складено протокол про адміністративні правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення № 000019, якими зазначено, що посадовою особою відповідача допущено самовільне водокористування з 01.01.2017 по 06.03.2017, що є порушенням ст. 6, 44 Водного кодексу України та постановлено визнати винним посадову особу відповідача у вчинені правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за яке накладено штраф в розмірі 136,00 (сто тридцять шість грн 00 коп). Зазначений штраф сплачено представником відповідача згідно до квитанції від 08.11.2018 № 147 у відповідності до адміністративного протоколу №000019.

Позивачем під час перевірки щодо дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства встановлено, що підприємством здійснюється водопостачання та водовідведення на підставі Дозволу на спеціальне користування виданого Департаментом екології та природних ресурсів Київської обласної організації від 06.03.2017 №78/8 терміном дії до 06.03.2020 (попередній Дозвіл на спеціальне водокористування виданого Департаментом екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації від 23.12.2013 № 119/8 терміном дії до 01.01.2017).

Отже, як зазначає позивач, відповідачем здійснювалось самовільне водокористування у період з 01.01.2017 до 06.03.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою добровільного відшкодування заподіяної шкоди Держекоінспекцією відповідачеві надіслано претензію № 03/2018 від 26.11.2018 з доданим до неї відповідним розрахунком.

У відповіді на претензію № 35-12-631 від 19.12.2018 відповідачем зазначено, що претензія є безпідставною, позаяк відповідачем вжито всіх необхідних заходів у встановлені строки для реалізації у законний спосіб права на отримання дозволу. Також, відповідач зазначив, що ДП МА «Бориспіль» не було допущено перевищення лімітів забору води.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував збитки, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача шкоди внаслідок порушення норм природоохоронного законодавства.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Частиною 1 ст. 149 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 151 ГК України встановлено, що суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Аналогічні за замістом положення містяться у ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Стаття 44 п. 9 Водного кодексу України передбачає обов`язки водокористувачів, до яких входить обов`язок здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Право на здійснення спеціального водокористування здійснюється на підставі дозволу (ст. 49 Водного кодексу України).

Порядок погодження і видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 13.03.2002, відповідно до п. 2 якого дозволи на спеціальне водокористування надаються у разі використання води водних об`єктів загального та місцевого значення.

Статтею 110 Водного кодексу України встановлено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Частина 1 ст. 111 Водного кодексу України передбачає, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно із ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Розмір заявленої до стягнення шкоди за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища становить 177045,00 грн.

Шкода розрахована згідно з діючою Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 №389, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/16783 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 13.10.2015 № 367).

Надані позивачем розрахунки перевірено судом. За висновком суду розрахунки є обґрунтованими. Відповідачем контррозрахунку щодо обрахованого розміру шкоди за допущені порушення вимог природоохоронного законодавства суду не подано.

Судом враховано, що відповідачем не було оскаржено до суду дій Інспекції щодо проведення перевірки, складання акту чи нарахування шкоди. Отже, факт наявності шкоди в заявленій до стягнення сумі підтверджується матеріалами справи.

Пунктами 1 та 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно змісту якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, з наданих позивачем доказів, судом встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме факт неправомірної поведінки відповідача (самовільного водокористування), наявність шкоди (збитки в загальному розмірі 177045,00 грн) та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди.

Судом критично оцінено доводи відповідача, викладені у відзиві, які не спростовують виявлених фактів порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та не є підставою для звільнення відповідача від відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Враховуючи викладене,господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності, викладеної у відзиві до вимоги про стягнення збитків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256, ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

«Позовна давність» - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення Європейський суд з прав людини від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Як визначено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На думку відповідача, перебіг позовної давності щодо стягнення збитків закінчився 27.10.2021.

Разом з тим, згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 від 11.03.2020 р. Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , якою установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

З огляду на викладене, враховуючи що станом на момент розгляду справи карантин триває, строк позовної давності, який не сплив на дату початку карантину 12.03.2020 і був продовжений, позивачем не пропущено.

За таких обставин, заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності залишається судом без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства у повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 2655,67 грн.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення 177045,00 грн задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код ЄДРПОУ 20572069) на розподільчий рахунок Бориспільської ОТГ, код класифікації доходів бюджету 24062100 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності 177045,00 грн (сто сімдесят сім тисяч сорок п`ять гривень 00 коп).

3. Стягнути з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код ЄДРПОУ 20572069) на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу (03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1. ) 2655,67 грн (дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень шістдесят сім коп) судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова