ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03.02.2022 Справа № 905/257/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ», м. Київ

про забезпечення позову

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ», м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №ТЦ-002/20 від 15.10.2020 в розмірі 779 005,40 грн.,-

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №ТЦ-002/20 від 15.10.2020 в розмірі 779 005,40 грн.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ» про забезпечення позову (вх. 2158/22 від 01.02.2022), в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, на грошові кошти, що розміщені на відкритих рахунках, та на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про арешт коштів, що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми заявлених позовних витрат у розмірі 790 690,48 грн., з яких сума боргу становить 779 005,40 грн. та судові витрати у розмірі 11 685,08 грн.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення №ТЦ-002/20 від 15.10.2020, а саме:

- 29.11.2021 року відповідач здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця без погашення боргів за укладеними договорами, хоча 31.01.2021 підписав акт звіряння розрахунків за договором, визнав наявність боргів та не погасив їх на дату припинення підприємницької діяльності;

- залишив без відповіді направлену 11.12.2021 на його адресу претензію з вимогою погасити наявну заборгованість, що свідчить про відсутність намірів погасити заборгованість у добровільному порядку та вирішити спір у позасудовому порядку;

- станом на дату подання позову відповідачем погашено лише 1,33 % від загальної суми заборгованості, пропозиції про розстрочення боргу або погодження графіку погашення заборгованості від відповідача не надходило;

- з метою приховання грошових коштів та унеможливлення фактичного виконання судового рішення відповідачем було закрито рахунки, відкриті для здійснення підприємницької діяльності;

- у відповідача відсутнє власне нерухоме майно, а наявні значні кредиторські вимоги.

На думку заявника, оскільки сума заборгованості є значною, а відповідач з метою уникнення відповідальності припинив підприємницьку діяльність та, відповідно, закрив рахунки, накладання арешту на активи (грошові кошти та майно) в межах суми позовних вимог, жодним чином не порушить законних інтересів відповідача, а дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору та запобігти порушенню прав позивача та забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний таких захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто, саме лише посилання в заяві на недобросовісність та потенційну неможливість виплати відповідачем грошових коштів у розмірі суми боргу не свідчить про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Зі змісту заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ», м. Київ про забезпечення позову не вбачається, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду. Заява про забезпечення доказів не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У матеріалах заяви відсутні докази, які свідчать, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову, приховання коштів чи майна тощо, не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача.

Доводи заявника, якими мотивовано забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущеннях, доказів, на підтвердження викладеного у заяві про забезпечення позову, на даний час заявником не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може, також, зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 73, 74, 76, 77, 86, 129, 136, 137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКТАТ», м. Київ про забезпечення позову (вх. 2158/22 від 01.02.2022) - відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання - 03.02.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.С. Харакоз