номер провадження справи 35/175/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 Справа № 908/3443/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМЕТ ДНІПРО ГРУП» (вул. Титова, б. 19-А, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 40689441)

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» (вул. Героїв України, б. 175, м. Мелітополь, Запорізька обл., 72319, ідентифікаційний код юридичної особи 31914947)

про стягнення коштів

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОМЕТ ДНІПРО ГРУП» з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 225 820,00 грн, 13 804,68 грн інфляційних втрат, 5 179,05 грн 3% річних, 30 499,55 грн пені.

29.11.2021 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/3443/21, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 30.11.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у господарській справі № 908/3443/21, присвоїти справі номер провадження 35/175/21, розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань по договору поставки 12/04-21 від 12.04.2021 щодо оплати товару на суму 225820,00 грн. За порушення відповідачем зобов`язань позивачем нараховано 13804,68 грн інфляційних втрат, 5179,05 грн 3% річних, 30499,55 грн пені.

06.09.2021 від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено про часткове визнання позову. відповідач заперечує проти нарахування позивачем інфляційних втрат та надав свій контррозрахунок та вважає, що сума інфляційних втрат має становити 11 754,70 грн. Також просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

05.01.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що вважає контррозрахунок відповідача невірним, просить позов задовольнити в повному обсязі. Також просить відмовити відповідачеві у стягнення витрат на правову допомогу.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 29.12.2021 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 31.01.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

12.04.2021 між ТОВ «АГРОМЕТ ДНІПРО ГРУП» - постачальник та ПрАТ «АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» - покупець укладено договір №12/04-21 поставки товару, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується продати, а покупець прийняти і оплатити продукцію висівки пшеничні, іменовану в подальшому товар, у відповідності з видатковими накладними та рахунками до дійсного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, оплата за договором здійснюється покупцем в гривнях на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 банківських днів з дати поставки товару.

Позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 719 820,00 грн за видатковими накладними:

- №113 від 10.04.2021 на суму 127 980,00 грн,

- №114 від 12.04.2021 на суму 127 332,00 грн,

- №115 від 13.04.2021 на суму 126 360,00 грн,

- №116 від 15.04.2021 на суму 162 756,00 грн,

- №124 від 21.04.2021 на суму 175 392,00 грн.

Відповідачем товар отриманий, про що свідчать підписи уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних.

Для оплати поставленого товару позивачем виставлено відповідні рахунки:

- №79 від 10.04.2021 на суму 127 980,00 грн,

- №80 від 12.04.2021 на суму 127 332,00 грн,

- №81 від 13.04.2021 на суму 126 360,00 грн,

- №82 від 15.04.2021 на суму 162 756,00 грн,

- №86 від 21.04.2021 на суму 175 392,00 грн.

Відповідачем отриманий товар оплачено частково наступними платіжними дорученнями:

- №2119 від 16.04.2021 на суму 124000,00 грн (по рахунку №68),

- №2229 від 21.04.2021 на суму 130000,00 грн (по рахунку №68),

- №3535 від 29.06.2021 на суму 10000,00 грн (по рахунку №68),

- №3809 від 14.07.2021 на суму 10000,00 грн (по рахунку №68),

- №3910 від 16.07.2021 на суму 10000,00 грн (по рахунку №81),

- №4237 від 02.08.2021 на суму 20000,00 грн (по рахунку №81),

- №4412 від 09.08.2021 на суму 50000,00 грн (по рахунку №81),

- №4605 від 16.08.2021 на суму 20000,00 грн (по рахунку №81),

- №5041 від 31.08.2021 на суму 20000,00 грн (по рахунку №81),

- №5312 від 10.09.2021 на суму 50000,00 грн (по рахунку №81),

- №5419 від 16.09.2021 на суму 50000,00 грн (по рахунку №82).

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 225 820,00 грн.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати товару стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконанняйого обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем надано докази належного виконання зобов`язання щодо поставки обумовленого договором товару. Натомість, відповідачем доказів повної та своєчасної оплати отриманого товару не надано, проти позову в частині стягнення основного боргу відповідач не заперечив.

За викладених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 225 820,00 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 13 804,68 грн інфляційних втрат, 5 179,05 грн 3% річних, 30 499,55 грн пені.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 6.2, 6.3 договору сторони обумовили, що за прострочення по оплаті продукції покупець сплачує постачальникові за вимогою останнього пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У разі прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до умов даного договору та додаткових угод строком понад 30 календарних днів, покупець крім пені сплачує постачальнику 3% річних від суми, простроченої до оплати (ст. 625 ЦК України).

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що дійсно мале місце прострочення виконання зобов`язання з оплати товару.

Судом здійснено перевірку розрахунків пені, інфляційних втрат та відсотків річних, виконаних позивачем, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» з врахуванням рекомендацій Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97 р. № 62-97р) та встановлено, що стягненню з відповідача на корить позивача підлягає 4306,44 грн інфляційних втрат, 5 179,05 грн 3% річних, 30 499,55 грн пені.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеними вимогам.

Крім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, в той же час доказів понесення зазначених витрат суду не надано, відтак вимога в цій частині залишається без розгляду.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» (вул. Героїв України, б. 175, м. Мелітополь, Запорізька обл., 72319, ідентифікаційний код юридичної особи 31914947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМЕТ ДНІПРО ГРУП» (вул. Титова, б. 19-А, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код юридичної особи 40689441) заборгованість у розмірі 225 820,00 грн (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять гривень 00 коп.), 4306,44 грн (чотири тисячі триста шість гривень 44 коп.) інфляційних втрат, 5 179,05 грн (п`ять тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 05 коп.) 3% річних, 30 499,55 грн пені (тридцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 55 коп.), судовий збір у розмірі 3987,10 грн (три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім гривень 10 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 лютого 2022 року.

Суддя О.А. Топчій