РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2022Справа № 910/14628/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Стілвайз"
простягнення 136706,33 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілвайз" про стягнення 136706,33 грн інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки товару №0502-2018 від 05.02.2018 в частині поставки комплектного товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2021 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/14628/21; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала суду у справі №910/14628/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТТК Центр" (продавець, відповідач) (найменування змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю "Стілвайз") було укладено договір поставки товару №0502-2018 (договір) відповідно до умов якого постачальник передає у власність покупця партіями протягом терміну дії договору, а покупець оплачує й приймає щебеневу продукцію, відсів (далі - товар), в асортименті і кількості згідно заявки покупця (п.1.1 договору).

Якість та комплектність товару, що поставляється, повинна відповідати діючим стандартам і відповідати нормативно-технічній документації, виданої підприємством-виготовлювачем. Прийом товару повинен здійснюватися відповідно до товаро-супровідних документів: по кількості - згідно із накладною, по якості - згідно паспорту якості продавця або іншими документами (п.п.2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору загальна сума договору визначається шляхом складання вартості всіх партій товару, переданих за окремими видатковими накладними у строк дії цього договору. Розрахунок за товар, що поставляється (та за необхідності послуги доставки товару автотранспортом постачальника) здійснюється на протязі 7-ми банківських днів з дати поставки товару. Ціна но кожній партії товару зазначається у видаткових накладних, з урахуванням вартості доставки. Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару та підписання уповноваженими на те особами відповідних накладних.

Даний договір набирає законної сили з моменту підписання договору і діє до 31.12.2018 або до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань (п.7.1 договору).

До вказаного договору між сторонами були підписані додаткові угоди №1 від 05.02.2018, №2 від 12.02.2018, №3 від 26.02.2018, №4 від 01.03.2018 щодо кількості та вартості товару, що поставляється.

Згідно видаткових накладних №57 від 28.02.2018 на суму 319928,70 грн, №88 від 19.03.2018 на суму 269565,58 грн та відповідних товарно-транспортних накладних, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 589494,28 грн.

За твердженнями позивача, останній оплатив за поставлений відповідачем товар у повному обсязі.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Статтею ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджений факт поставки відповідачем позивачу товару вартістю 589494,28 грн. в рамках укладеного сторонами договору. Претензій щодо кількості та якості отриманого від відповідача товару позивач не висуває.

Разом з цим, позивач зазначає, що відповідачем не було надано паспорти якості на поставлений товар, отже зі сторони відповідача мало місце порушення договору в частині поставки комплектного товару. Тому позивач вважає, що відповідач з березня місяця 2018 року користується грошовими коштами позивача за умови поставки некомплектного товару, у зв`язку з чим, посилаючись на положення ст.ст.536, 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 136706,33 грн інфляційних втрат.

Статтею 682 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться.

Суд зауважує, що під комплектністю розуміється така єдність складових частин виробу, яка забезпечує можливість використання його за прямим призначенням, а в спеціально передбачених випадках - також і можливість належного догляду за ним, його зберігання та ремонту. До комплекту можуть входити запасні частини і обладнання. Комплектність визначається стандартами, технічними умовами, прейскурантом, а при відсутності в них вказівок про це - договором купівлі-продажу. У останньому випадку комплектність повинна бути охарактеризована в договорі купівлі-продажу по суті шляхом перерахування необхідних складових частин продукції (товарів), приладів тощо.

Вказівка у договорі купівлі-продажу (шляхом посилання на стандарти, технічні умови чи шляхом її характеристики по суті) комплектності продукції (товарів) має істотне значення для визначення ціни продукції, яка повинна бути передана покупцю відповідно до умов договору купівлі-продажу. Все, що входить до комплекту, оплачується, при відсутності застереження про інше, встановленою на продукцію (товари) ціною останньої. Запасні частини, приладдя і т.д., що не входять до комплекту, оплачується окремо.

Статтею 683 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором купівлі-продажу встановлений обов`язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов`язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов`язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Із змісту даної статті слідує, що передача всіх складових частин комплекту повинна проводитися одночасно, але це так може бути не завжди. По узгодженню між сторонами передача окремих частин товару може бути здійснена у певний строк, що зазначений у договорі купівлі-продажу. Зобовґязання продавця вважаються виконаними належним чином, якщо остання частина комплекту була передана покупцю у строк, встановлений договором купівлі-продажу. У іншому випадку, тобто якщо остання частина комплекту була передана покупцю після закінчення строку, який зазначений у договорі купівлі-продажу, то у даному випадку продавець несе відповідальність, передбачену цивільним законодавством.

Статтею 684 Цивільного кодексу України визначено, що у разі передання некомплектного товару покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) доукомплектування товару в розумний строк. Якщо продавець у розумний строк не доукомплектував товар, покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати заміни некомплектного товару на комплектний; 2) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми. Наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються також у разі порушення продавцем обов`язку передати покупцеві комплект товару (стаття 683 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

З урахуванням наведених вище положень законодавства, суд відхиляє твердження позивача про поставку відповідачем некомплектного товару з огляду на їх юридичну неспроможність. Зі змісту укладеного між сторонами правочину та додаткових угод до нього не вбачається обов`язок відповідача передати позивачу товар у комплекті, оскільки такий товар, як щебінь, відсів та бітум не передбачає наявності будь-яких складових частин.

Статтею 666 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару. У такому випадку покупець має право встановити розумний строк для передання приналежностей товару або документів, що стосуються товару. У разі їх не передання у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Отже, у випадку відсутності паспорту якості на товар позивач, відповідно до ст.666 Цивільного кодексу України, мав право встановити розумний строк для передання таких документів, а у випадку якщо документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, мав право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про передачу паспортів якості на отриманий без зауважень та заперечень товар, так як і доказів відмови від договору та повернення товару відповідачу, позивачем суду не надано.

Згідно зі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 625 цього Кодексу передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак факту порушення грошового зобов`язання відповідачем перед позивачем в рамках укладеного договору судом не встановлено. Зазначене виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст.ст.536, 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілвайз" про стягнення 136706,33 грн інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами, з огляду на необґрунтованість таких вимог.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова