ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 Справа № 914/3326/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Львівського державного університету безпеки життєдіяльності в особі Відокремленого структурного підрозділу Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК»

про: повернення майна з відповідального зберігання,

Представники

позивача: Мишолов І.О.;

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського державного університету безпеки життєдіяльності в особі Відокремленого структурного підрозділу Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» про повернення майна з відповідального зберігання.

10.11.2021р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків з клопотанням про долучення до матеріалів справи копії довіреності Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 08.06.2021р. №11/21, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№26505/21.

10.11.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 01.12.2021р.; явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

16.11.2021р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії довіреності Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 08.06.2021р. №11/21, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№27058/21.

01.12.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№28782/21.

Судове засідання, призначене на 01.12.2021р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 15.12.2021р. у справі №914/3326/21 судове засідання призначено на 26.01.2021р. о 11.30 год. та викликано учасників справи в судове засідання.

У судове засідання 26.01.2021р. представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання 26.01.2021р. не забезпечив участь повноважного представника, причин неявки суду не повідомив.

Відзиву від відповідача не надходило.

Приписами ч.ч.1 та 2 ст.27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі №914/6968/16.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

При цьому, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Суть спору: Спір виник в зв`язку із тим, що відповідачем не виконано своїх договірних зобов`язань за договором відповідального зберігання майна №164 від 03.11.2020р. щодо повернення майна, переданого відповідачу за вказаним договором.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повернув майно, а саме бензин марки А-92 в кількості 620 літрів та дизельне паливо в кількості 350 літрів на загальну суму 18 158,40 грн. з відповідального зберігання за договором відповідального зберігання майна №164 від 03.11.2020р., чим порушив умови вказаного договору.

Позиція відповідача:

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи пояснень не подав.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

03.11.2020 року між Вищим професійним училищем Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця), що діє від імені та в інтересах Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (код за ЄДРПОУ - 39046990) (далі - Відповідач) було укладено Договір відповідального зберігання майна №164 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Відповідач прийняв на безоплатне відповідальне зберігання продукти нафтопереробки рідкі: бензин марки А-92 у кількості 1000 л та дизельне паливо у кількості 350 л (далі - Майно).

Факт передачі Відповідачу Майна підтверджено Актом приймання-передачі товару до Договору відповідального зберігання майна №1 від 03.11.2020р.

Відповідно до пункту 5.1. Договору, Майно повертається із зберігання Позивачу на підставі бланку-дозволу (талону) бренду Inter Card (далі - бланк- дозвіл).

Зразки бланків-дозволів затверджено Додатком 1 до Договору. Дата видачі товарного чеку та отримання оператором АЗС бланку-дозволу на пальне від Позивача є датою зняття Майна з відповідального зберігання (пункт 5.3. Договору).

Позивачу було передано бланки-дозволи відповідно до зразка вказаного у Додатку 1 до Договору у кількості 135 (сто тридцять п`ять) штук, а саме:

-марки палива - А92, номіналом 10 л №№:

,,,,,,,,,,,,,,,,,,,.,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,941365199.

-марки палива - дизельне паливо, номіналом 10 л №№:

,,,012078646,,,,,,,,,,,012333125,,,,,,,,,,,,,,,,,,,,.

Додатково, як вказує позивач, до наданих бланків-дозволів Відповідачем, для здійснення ним обліку знятого з відповідального зберігання Майна, було надано Позивачу паливні картки бренду WOG:

-марки палива - А92 №№: 291705, 293271, 97,

-марки палива - дизельне паливо №№: 293305, 29 4154.

За змістом пункту 3.2. Договору, Позивач має право у будь-який час вимагати у Відповідача повернення Майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частинами), а відповідно до пункту 2.1.3. Договору, Відповідач зобов`язаний повернути Майно Позивачу за першою вимогою останнього.

Так, відповідно до заявок Позивача, Відповідачем було повернуто частину Майна, а саме:

-у березні 2021 року: бензин марки А- 92 120 літрів, про що складено Акт приймання-передачі товару від 01.03.2021 року №2 та підтверджується чеками №№302080, 301759, 301291, 387551, 573280, 302601;

-у квітні 2021 року: бензин марки А- 92 100 літрів, про що складено Акт приймання-передачі товару від 01.04.2021 року №З та підтверджується чеками №№305893, 578674, 398269, 313995, 316392;

-у травні 2021 року: бензин марки А- 92 100 літрів, про що складено Акт приймання-передачі товару від 05.05.2021 року №4 та підтверджується чеками №№321896, 321897, 321553, 328438, 324996, 322760;

-у червні 2021 року: бензин марки А- 92 20 літрів, про що складено Акт приймання-передачі товару від 01.06.2021 року №5 та підтверджується чеком №333187;

-у липні 2021 року: бензин марки А- 92 40 літрів, про що складено Акт приймання-передачі товару від 01.07.2021 року №6 та підтверджується чеками №№ 356906, 344818.

03.09.2021 року Позивачем було надіслано Відповідачу заявку, яка оформлена листом № 9101-1507/91 від 03.09.2021 року, з вимогою забезпечити поставку (повернення з відповідального зберігання) частини Майна, а саме: бензин марки А- 92 в кількості 620 літрів та дизельне паливо в кількості 350 літрів в термін до 14.09.2021 року.

Однак, як вказує Позивач, Відповідачем не було забезпечено технічної можливості для повернення Майна з відповідального зберігання на АЗС, перелік яких міститься в Додатку 2 до Договору так, як Бланки-дозволи заблоковані, а на паливних картках бренду WOG встановлено ліміт у 0 літрів, що підтверджується Актами від 12 жовтня 2021 року, складеними представниками АЗС WOG та Позивача.

Підтвердженням системного характеру невиконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань є Акти від 27 жовтня 2021 року, складені представником АЗС «WOG» за адресою м. Вінниця, вул. Келецька 47а (№ 6 в Переліку АЗС, зазначеному в Додатку 2 до Договору).

Актами від 27 жовтня 2021 року засвідчено, що бланки-дозволи заблоковано, на паливних картках бренду WOG №№ 293289, 293297, 293305, 294154 залишки відсутні, на паливних картках бренду WOG №293271 та №291705 встановлено обмеження у вигляді місячного ліміту в розмірі 1 літр .

Також, Позивач зазначив, що неможливо повернути Майно з відповідального зберігання на інших АЗС з Переліку зазначеного в Додатку 2 до Договору, що підтверджується службовими документами №№ 31148, 31149, 31150, 31152, 31153, 31151, отриманими на АЗС WOG за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, вул. Молодіжна, 29 (№2 в Переліку АЗС, зазначеному в Додатку 2 до Договору).

Термін дії усіх неотоварених з вини Відповідача бланків - дозволів сплив 28 жовтня 2021 року.

Надана Відповідачем відповідь від 15.09.2021 року № 3817 на лист-заявку Відповідача № 9101-1507/91 від 03.09.2021 року містить визнання факту знаходження Майна Позивача на відповідальному зберіганні у Відповідача.

Разом з цим, відповідно до пункту 5.4. Договору, Відповідач взяв на себе всі ризики пов`язанні із зберіганням майна Позивача.

Відповідно до пункту 4.3. Договору, строк зберігання кожної окремої партії Майна, що передається на відповідальне зберігання дорівнює 1 рік з дня підписання Акту передачі на зберігання. Так, як Майно було передано на зберігання 03.11.2020р., відповідно до Акту приймання-передачі товару №1 до Договору відповідального зберігання майна, термін зберігання закінчився 3 листопада 2021 року.

Доказів повернення Майна з відповідального зберігання матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 8.1. Договору, Договір діє до 31.12.2020року, або до повного виконання зобов`язань сторонами.

З метою досудового врегулювання спору Відповідачеві було направлено претензію від 28.09.2021р. №9101-1601/91.

Надіслана Відповідачем відповідь на претензію, оформлена листом від 11.10.2021 р. №3840, за своїм змістом є відмовою від виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення Майна з відповідального зберігання, що стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду.

Залишок Майна Позивача що знаходиться на відповідальному зберіганні у Відповідача становить: бензин марки А- 92 в кількості 620 літрів та дизельне паливо в кількості 350 літрів на загальну суму 18158,40 грн. (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім гривень сорок копійок), що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків між Вищим професійним училищем Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) та ТзОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» від 01.09.2021р.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Аналогічні положення містить і ст. 173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами ст. 938 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Згідно зі ст. 948 Цивільного кодексу України, поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Разом з цим, приписами ст. 949 Цивільного кодексу України визначено обов`язок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до ст. 953 Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Так, позивач, уклавши Договір №164 від 03.11.2020р. і передавши відповідачу на зберігання бензин та дизельне пальне, розраховував на його отримання в порядку і на умовах, визначених Договором.

Відмова від повернення бензину та дизельного пального свідчить про намагання відповідача уникнути виконання прийнятих на себе обов`язків за Договором зберігання №164 від 03.11.2020р.

Суд вважає подані докази Позивачем належними, допустимими та достатніми на підтвердження факту передачі позивачем відповідачу зазначеного вище майна на відповідальне зберігання за договором №164 від 03.11.2020р.

Виходячи з положень частини 1 статті 938 ЦК України, після закінчення встановленого у договорі зберігання строку, Відповідач зобов`язаний був повернути спірне майно зі зберігання Позивачу.

Судом приймається до уваги наявниий в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 01.09.2021року, підписаний сторонами, за яким Відповідач визнав наявність заборгованості щодо повернення зі зберігання бензину А-92 у кількості 620 літрів та дизельного пального у кількості 350 літрів.

Судом встановлено, що на неодноразові вимоги-претензії позивача та після закінчення строку дії договору, відповідач майно, передане за зберігання, не повернув. Відповідач не подав ні доказів повернення позивачу переданого на відповідальне зберігання майна, ні заперечень проти позовних вимог.

Отже, станом на момент розгляду справи, відповідачем суду не надано жодного доказу, який би свідчив про належне виконання ним умов Договору щодо повернення майна за Договором.

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

З огляду на викладені обставини, суд вбачає порушення відповідачем майнових прав позивача, у зв`язку з неповерненням майна, переданого на відповідальне зберігання за укладеним між сторонами договором зберігання №164 від 03.11.2020р. та вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №241 від 01.11.2021р. на суму 2 379,00 грн.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Беручи до уваги викладене вище, а також те, що відповідно до положень ГПК України та Закону України «Про судовий збір», за подання позову у цій справі позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, то переплачена сума судового збору за подання позовної заяви у цій справі становить 109,00 грн. (2 379,00 - 2 270,00 = 109,00), проте, враховуючи те, що позивачем, станом на момент ухвалення рішення у цій справі не подано, передбаченого ст.7 Закону України «Про судовий збір», клопотання, питання про повернення 109,00 грн. судового збору судом не вирішується.

З підстав наведеного, розподілу між сторонами підлягає 2 270,00 грн, сплаченого позивачем судового збору.

Доказів понесення інших судових витрат, окрім сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору, станом на момент прийняття рішення позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а саме у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (місцезнаходження:Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код: 39046990) повернути з відповідального зберігання за договором №164 від 03.11.2020р. майно Львівському державному університету безпеки життєдіяльності (місцезнаходження: Україна, 79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛ. КЛЕПАРІВСЬКА, будинок 35; ідентифікаційний код: 08571340) в особі Відокремленого структурного підрозділу Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (місцезнаходження: Україна, 21020, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ ГЕНЕРАЛА АРАБЕЯ, будинок 7; ідентифікаційний код: 38821236), а саме: бензин марки А-92 в кількості 620 літрів та дизельне пальне в кількості 350 літрів.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (місцезнаходження:Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код: 39046990) на користь Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (місцезнаходження: Україна, 79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛ. КЛЕПАРІВСЬКА, будинок 35; ідентифікаційний код: 08571340) в особі Відокремленого структурного підрозділу Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (місцезнаходження: Україна, 21020, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ ГЕНЕРАЛА АРАБЕЯ, будинок 7; ідентифікаційний код: 38821236) судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

3.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення, враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці з 31.01.2022р. по 01.02.2022р., складено 02.02.2022р.

Суддя Король М.Р.