РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 905/1755/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат "Азовсталь"», Донецька обл., м. Маріуполь

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», Донецька обл., м. Лиман

про стягнення 232 082,02 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат "Азовсталь"» (далі - ПрАТ «МК "Азовсталь"»/позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця/відповідач) про стягнення 232 082,02 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом у червні-липні 2021 року порушено взяті на себе зобов`язання та доставлено вантаж з простроченням строків поставки, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 20.09.2021 матеріали позовної заяви ПрАТ «МК "Азовсталь"» направив за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

24.11.2021 матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатом автоматизованого розподілу судової справи передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.11.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.12.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ «Українська залізниця» частково заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем помилково нараховано штраф за 9 залізничними накладними, оскільки у графі 49 спірних накладних є відмітка залізниці про затримку та продовження термінів доставки. Також, позивачем нараховано штраф за накладною №46109559 по вагону 60648482 на суму 1 349,60 грн, проте ця вимога вже заявлена та розглядається в Господарському суді Донецької області. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги на суму 192 384,72 грн та просить суд зменшити розмір штрафу до 5% від цієї суми, тобто до 9 619,24 грн.

22.12.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

28.12.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зазначає, що помилково нарахував штраф за накладною №46109559 на суму 1 349,60 грн, внаслідок чого підтримує позовні вимоги в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 230 732,42 грн.

Суд прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У червні - липні 2021 року згідно залізничних накладних №49136278, №49136252, №49132905, №49132871, №49132921, №49132897, №49160823, №49246382, №49218779, №49271349, №49351976, №49438476, №49383318, №49383300, №49383292, №49375546, №49375512, №49409246, №49409303, №49423387, №49423379, №49576853, №49576861, №49578495, №49628944, №49628977, №49628969, №49603210, №36559946, №36559961, №36703924, №36730489, №36730513, №36863090, №36863074, №36901940, №36900744, №37045788, №46447967, №46511259, №46511226, №46420337, №46921300, №47166707, №41935644, №42048272, №42090951, №42289660, №42263715, №42263657, №42271163, №42271197, №42271171, №42136986, №44363208, №44363083, №44472686, №44475382, №44510246, №44539245, №44492775, №44549285, №44601938, №44599025, №44807311, №44807352, №33998279, №33982695, №33999749, №34004556, №33996653, №34029561, №34015487, №34057059, №34054866, №34186684, №34186676, №34288175, №34306068, №34297747, №34317941, №34307546, перевізник в особі АТ «Українська залізниця» зобов`язався доставити вантаж.

Вантажоодержувачем виступало ПрАТ «МК "Азовсталь"».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що відповідач прострочив доставку вантажу за вказаними накладними, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 230 732,42 грн штрафу на підставі статті 116 Статуту залізниць України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 ГК України).

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 статті 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статті 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Як передбачено частиною 1 статті 307 ГК України, пунктом 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ___число ___місяць» (пункт 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до пункту 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

У період з червня по липень 2021 року відповідачем здійснено перевезення вантажу позивача, який був доставлений у період з 01.07.2021 по 29.07.2021.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних:

№ 49383318, № 49383300, № 49383292, № 49375546, № 49375512 від 10.07.2021,

№ 46420337 від 28.06.2021,

№ 41935644 від 26.06.2021,

№ 42048272 від 30.06.2021,

№ 42090951 від 02.07.2021,

№ 42136986 від 03.07.2021,

№ 44492775 від 27.06.2021,

№ 34004556 від 25.06.2021,

№ 34306068, № 34297747, № 34307546 від 16.07.2021,

№ 34317941 від 17.07.2021, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за переліченими накладними відбулося прострочення на чотири і більше доби.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних:

№ 49132905, № 49132871, № 49132921, № 49132897 від 25.06.2021,

№ 49246382 від 02.07.2021,

№ 49576853 №49576861, №49578495 від 21.07.2021,

№ 49603210 від 23.07.2021,

№ 36703924 від 01.07.2021,

№ 37045788 від 15.07.2021,

№ 44363208, № 44363083 від 17.06.2021,

№ 44539245 від 01.07.2021,

№ 33982695 від 24.06.2021,

№ 33996653 від 25.06.2021,

№ 34015487 від 26.06.2021,

№ 34186684 від 08.07.2021,

№ 34186676 від 08.07.2021, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за наведеними накладними відбулося прострочення на три доби.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладних:

№ 49136278, № 49136252 від 25.06.2021,

№ 49160823 від 27.06.2021,

№ 49218779 від 30.06.2021,

№ 49271349 від 04.07.2021,

№ 49351976 від 08.07.2021,

№ 49438476 від 13.07.2021,

№ 49409246, № 49409303, № 49423387, № 49423379 від 12.07.2021,

№ 49628944, № 49628977, № 49628969 від 24.07.2021,

№ 36559946, № 36559961 від 25.06.2021,

№ 36730489, № 36730513 від 02.07.2021,

№ 36863090, № 36863074 від 08.07.2021,

№ 36901940, № 36900744 від 10.07.2021,

№ 46447967 від 29.06.2021,

№ 46511259, № 46511226 від 01.07.2021,

№ 46921300 від 13.07.2021,

№ 47166707 від 20.07.2021,

№ 42289660 від 09.07.2021,

№ 42263715, № 42263657, № 42271163, № 42271197 від 08.07.2021,

№ 42136986 від 03.07.2021,

№ 44472686 від 25.06.2021,

№ 44475382 від 26.06.2021,

№ 44510246 від 29.06.2021,

№ 44492775 від 27.06.2021,

№ 44549285 від 02.07.2021,

№ 44601938, № 44599025 від 06.07.2021,

№ 44807311, № 44807352 від 21.07.2021,

№ 33998279, № 33999749, № 34004556 від 25.06.2021,

№ 34029561 від 27.06.2021,

№ 34057059, № 34054866 від 30.06.2021,

№ 34288175 від 15.07.2021 доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за наведеними накладними відбулося прострочення на дві доби.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача штрафу за прострочення доставки вантажу за переліченими накладними, що складає 230 732,42 грн.

Разом із тим, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача з посиланням на те, що за накладними №42090951 від 02.07.2021, №42271163 від 08.07.2021, №42136986 від 03.07.2021, №42048272 від 30.06.2021, №42271197 від 08.07.2021, №42271171 від 08.07.2021, №42263657 від 08.07.2021, №42263715 від 08.07.2021, №49271349 від 04.07.2021 позивачем здійснено невірний розрахунок штрафу, оскільки вагони №59676106, №65381881, №61820825, №67859439, №63285399, №65488462, №67607002, №67387282, №62008529 та №56162001 були затримані внаслідок технічної/комерційної несправності та перезважування, про що зазначено у графі 49 накладних, з огляду на таке.

Як зазначено судом вище, згідно пункту 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

У ч. 1 п. 2.9. Правил зазначено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Частиною 2 п. 2.9. Правил встановлено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Наведена норма вказує на те, що термін доставки вантажу збільшується, в тому числі, у випадку, якщо тимчасова перерва в перевезенні трапилася не з вини залізниці та у випадку інших затримок, які трапилися з вини відправника чи одержувача, про що має бути зазначено у накладній.

Так, у накладних №42090951, №42271163, №42136986, №42048272, №42271197, №42271171, №42263657, №42263715, №49271349 в графі 49 зазначено номер та дату відповідного акту із вказівкою на продовження строку доставки. А також вказано, що затримка відбулась з вини вантажоодержувача.

Разом із тим, з наданих відповідачем актів загальної форми №8296 від 09.07.2021, №435 від 13.07.2021, №1964 від 06.07.2021, №2763 від 05.07.2021, №437 від 13.07.2021, №436 від 13.07.2021, №433 від 13.07.2021 №4345 від 13.07.2021 вбачається, що затримка наведених вагонів відбулась у зв`язку зі зважуванням та комерційною і технічною несправністю, а не з вини вантажоодержувача.

Ураховуючи наведене, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про неправильний розрахунок штрафу за накладними №42090951, №42271163, №42136986, №42048272, №42271197, №42271171, №42263657, №42263715, №49271349, оскільки відповідачем не доведено факту наявності підстав для збільшення терміну доставки, визначених ч. 1 п. 2.9. Правил.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу до 5 % від суми позову, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Отже, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема розмір нарахованого штрафу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення суми штрафу.

Ураховуючи встановлене вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належним чином, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 646,14 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 9 037,27 грн.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, укладений між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат "Азовсталь"» з додатковою угодою №218 від 15.10.2020 та додатковою угодою №258 від 30.08.2021; розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг від 18.10.2021 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, відповідно до якого винагорода адвоката складає 7 646,14 грн; акт №1 приймання-передачі надання послуг від 18.10.2021 за додатковою угодою №258 від 30.08.2021 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 7 646,14 грн; рахунок на оплату №466 від 18.10.2021 на суму 7 646,14 грн.

Так, додаткова угода №258 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ПрАТ «Металургійний комбінат "Азовсталь"» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 232 082,02 грн.

Згідно п. 3.1. додаткової угоди № 258, оплата послуг здійснюється протягом 60 календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийму-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання.

Суд зазначає, що станом на день прийняття рішення у цій справі вказаний термін оплати наданих послуг настав, проте позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих здійснення оплати ПрАТ «Металургійний комбінат "Азовсталь"» на користь Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем не надано суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи у розмірі 7 646,14 грн, внаслідок чого у задоволенні цієї вимоги суд відмовляє.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат "Азовсталь"» задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат "Азовсталь"» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1; ідентифікаційний код 00191158) 230 732 (двісті тридцять тисяч сімсот тридцять дві) грн 42 коп. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 3 460 (три тисячі чотириста шістдесят) грн 99 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Бондарчук