РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 910/17788/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпрокор»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення 40 799,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпрокор» (надалі - ТОВ «Дніпрокор») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - ДП НАЕК «Енергоатом») про стягнення 40 799,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору поставки товару №586 (6)19УК від 19.11.2019 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 34 584,00 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 717,36 грн. та інфляційних у розмірі 4 497,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

30.11.2021 до Господарського суду міста Києва від ДП НАЕК «Енергоатом» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що позивачем не надано доказів виконання ним умов договору щодо надання податкової накладної, а також позивачем невірно здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних.

13.12.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Дніпрокор» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач надав пояснення стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

19.11.2019 між ТОВ «Дніпрокор» (постачальник) та НАЕК «Енергоатом» (покупець) було укладено договір поставки товару №586(6)19УК (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити товар.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 3.3 Договору оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 34 584,00 грн., в тому числі ПДВ 5 764,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №112 від 16.01.2020, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати за отриманий на підставі Договору товар, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 34 584,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №112 від 16.01.2020) підтверджується передача позивачем та прийняття відповідачем товару на підставі Договору на суму 34 584,00 грн.

На вказану господарську операцію позивачем складена та зареєстрована податкова накладна №139 від 16.01.2020, що підтверджується відповідною квитанцією, які 22.01.2020 були направлені на електронну адресу відповідача, а саме: «».

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.2, 3.3 Договору у відповідача наявна заборгованість з оплати отриманого на підставі Договору товару у розмірі 34 584,00 грн., з яких ПДВ складає 5 764,00 грн., а строк виконання такого зобов`язання на момент звернення позивача із позовною заявою до суду настав.

При цьому, умовами Договору передбачено, такі строки оплати вартості:

- протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки, а враховуючи, що товар був переданий 16.01.2020, то не пізніше 02.03.2020;

- частина вартості товару у розмірі суми ПДВ - після отримання замовником податкової накладної, а враховуючи, що податкова накладна отримана відповідачем 22.01.2020, то не пізніше 23.01.2020.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 34 584,00 грн., з яких ПДВ складає 5 764,00 грн., за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Дніпрокор» про стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» заборгованості у розмірі 34 584,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 717,36 грн. та інфляційних у розмірі 4 497,70 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 02.03.2020 по 27.10.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що 3% річних на суму заборгованості у розмірі 28 820,00 грн. за 02.03.2020 нараховані позивачем безпідставно, оскільки такої заборгованості у цей період не існувало, виходячи із встановлених судом строків оплати на підставі п. 3.2, 3.3 Договору.

Здійснивши власний розрахунок, враховуючи відсутність підстав для виходи за межі позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 715,00 грн. та інфляційні у розмірі 4 497,70 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ТОВ «Дніпрокор» заборгованості у розмірі 34 584,00 грн., 3% річних у розмірі 1 715,00 грн. та інфляційних у розмірі 4 497,70 грн. В іншій частині позовних вимог (3%річних у розмірі 2,36 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпрокор» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, будинок 133; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпрокор» (69118, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Чубанова, будинок 1; ідентифікаційний код 13612779) заборгованість у розмірі 34 584 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., 3% річних у розмір 1 715 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 4 497 (чотири тисячі чотириста дев`яносто сім) грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 87 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий