ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Справа №909/227/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів ГРИЦІВ В.М.

ЯКІМЕЦЬ Г.Г.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Івано- Франківськгаз (Івано-Франківське відділення), №760007-Сп-9919-0921 від 08.09.2021 (вх. ЗАГС №01-05/3141/21 від 13.09.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 (повний текст 11.08.2021, суддя Максимів Т.В.)

у справі №909/227/21

за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано- Франківськгаз", м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго",

м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Івано-Франківської області звернулось АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" з позовом (з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог) до ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості в сумі 28 061 427, 9 грн, з яких: 225 520, 16 грн. - пені, 44 979, 00 грн - 3% річних, 73 510, 26 грн. - інфляційних нарахувань та 27 717 418, 54 грн - компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за отримані послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Через відсутність графіка погашення заборгованості та договору про її реструктуризацію, позивач направив повідомлення про припинення (обмеження) розподілу природного газу споживачу (відповідачу). Оскільки відповідач самостійно не відключився від газових мереж у вказані у повідомленні строки, позивач вимагав від споживача, крім оплати послуги розподілу природного газу, пені, 3% річних, інфляційних нарахувань, сплати компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу, яка розрахована за формулою, визначеною п. 3 гл. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 у справі №909/227/21 частково задоволено позовні вимоги; стягнуто з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" - 192 155, 78 грн - пені, 44 343, 64 грн - 3 % річних, 73 510, 26 грн - інфляційних втрат, 4 655, 79 грн - судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 33 364, 38 грн - пені, 635, 36 грн - 3 % річних та 27 717 418, 54 грн компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу відмовлено. Сплату судового збору в сумі 416 265, 63 грн покладено на позивача.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідачем допущено порушення грошових зобов`язань в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу, вимоги позивача про стягнення обґрунтованих та арифметично вірних сум пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають стягненню.

Щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення 635, 36 грн - 3% річних та 33 364, 38 грн - пені, суд зазначив, що при їх розрахунку позивач не врахував положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. При цьому суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені на 95%.

Щодо вимоги про стягнення компенсації у розмірі 27 717 418, 54 грн за нездійснення припинення (обмеження) розподілу природного газу, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені такої вимоги, вказавши, що ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго є захищеним споживачем і його відключення від споживання газу допускається в останню чергу та лише за наявності кризової ситуації. В опалювальний період ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго ", яке технологічно виробляє теплову енергію з газу, не може не брати газ, а припинення його відбору газу могло мати наслідком припинення подачі тепла та призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання, призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру та завдати непоправної шкоди мешканцям м.Івано-Франківська. Суд зазначив, що право на вимогу компенсації виникає лише у випадку невиконання правомірної вимоги про припинення (обмеження) розподілу природного газу, оскільки наслідки відмови не можуть виникати у випадку неправомірності такої вимоги.

Окрім цього, суд дійшов висновку, що вимога про припинення відбору газу в опалювальний сезон та стягнення компенсації за не виконання вказаної вимоги, свідчить про недобросовісне здійснення своїх прав, передбачених п. 9.1 договору розподілу газу (зловживання правом).

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

АТ "НАК "Нафтогаз України" подано апеляційну скаргу в частині відмови у стягненні компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення вказаної компенсації. В своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на такі обставини:

- положення Порядку №217 не позбавляють теплопостачальну організацію, як споживача природного газу, можливості впливати на своєчасність розрахунків і не виключають застосування до такого споживача відповідальності, передбаченої умовами п. 8.1 договору розподілу природного газу у вигляді компенсації за неприпинення відбору природного газу на вимогу Оператора ГРМ внаслідок неповної оплати за надані послуги;

- договором передбачено, що у разі виникнення заборгованості у споживача за договором розподілу природного газу, сторони мають право укласти додаток до цього договору або окремий договір про реструктуризацію заборгованості, в якому визначити графік погашення такої заборгованості. Однак відповідач вказаним правом не скористався, що має наслідком правомірність вимоги Оператора ГРМ про припинення відбору природного газу, а в разі не виконання цієї вимоги стягнення компенсації;

- Кабінетом Міністрів України не надано заборони газорозподільним підприємствам щодо відключення та обмеження енергопостачання об`єктів теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від систем розподілу газу в опалювальний період 2020/2021 років нижче технологічного мінімуму споживання природного газу;

- суд не взяв до уваги, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (Сovid-19)" заборонено припиняти/зупиняти надання послуг з розподілу природного газу індивідуальним побутовим споживачам протягом періоду дії карантину або обмежувальних заходів, однак не заборонено припиняти/зупиняти надання послуг з розподілу природного газу споживачам, що не є побутовими, в тому числі, й соціально захищеним споживачам;

- судом першої інстанції не враховано, що відповідно до вимог п.2-3 гл. 2 р. І Кодексу ГРМ саме Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток газорозподільної системи, яка перебуває у його власності або користуванні, а тому висновок суду про намір завдати шкоди вказаним системам вимогою про припинення відбору газу є безпідставним.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, покликаючись на таке:

- згідно статуту ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" надає послуги з теплопостачання населенню, навчальним, лікувальним та іншим бюджетним установам;

- відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості, оскільки оплата послуг залежить від надходження коштів від населення за споживання тепла;

- згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (Сovid-19)" встановлена заборона на відключення населення від житлово-комунальних послуг;

- відповідач має статус захищеного споживача, якому відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", надано гарантію на відключення його від споживання газу в останню чергу;

- самостійно не може здійснювати погашення заборгованості, оскільки оплата за послуги з розподілу природного газу здійснюється автоматично шляхом перерахування з рахунків із спеціальним режимом використання грошових коштів на рахунки постачальника природного газу та Оператора ГРМ.

20.01.2022 на електронну адресу суду від апелянта надійшли письмові пояснення від 20.01.2022, розглянувши які, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи зазначене та те, що подання додаткових письмових пояснень судом апеляційної інстанції не вимагалося, а також те, що такі подано після початку розгляду справи по суті і не заявлено клопотання про поновлення строку на їх подання, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду поданих письмових пояснень.

20.01.2022 в судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Водночас представником відповідача на електронну адресу суду подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представником апелянта подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що такий перебуває на самоізоляції у зв`язку із контактом з хворим на Сovid-19. Доказів на підтвердження зазначеного не долучає.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає, що з аналізу положень ст. 202 ГПК України вбачається, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням встановлених законом строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки зазначені у клопотанні обставини належними доказами не підтверджено та вони не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що апелянт не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні інших представників.

Крім того, 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, яким ст. 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» або Державною судовою адміністрацією України».

На реалізацію зазначених положень наказом Державної судової адміністрації України № 196 від 23.04.2020 затверджено «Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза приміщенням суду», яким передбачено, що учасники судового процесу беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Таким чином, АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" не було позбавлене права взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, проте таким правом не скористалося (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №873/213/21).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що представники сторін надали свої пояснення по суті апеляційної скарги в попередніх судових засіданнях, явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України сторонами заявлено не було.

Фактичні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи, 01.04.2016 АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" та ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" уклали договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом подання останнім заяви-приєднання №0942039MIMAT016 до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 (далі - договір).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 договору, за цим договором Оператор ГРМ (АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз") зобов`язується надати споживачу (ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго") послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних мереж та цим договором (п. 5.1 та п. 5.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

За змістом п. 6.6 договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановлених Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8 Договору).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, за період з листопада 2020 року по січень 2021 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 18 787 931, 48 грн, що підтверджується актами наданих послуг, підписаних без застережень обома сторонами (а.с. 28-30, т. 1).

Відповідач не виконував свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги з розподілу газу в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість (станом на дату подання до суду першої інстанції заяви про збільшення розміру позовних вимог за період лютий 2021 року - квітень 2021 року) у сумі 19 781 178, 13 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, позивач направив відповідачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) №76003.1-Кл-206-0121 від 13.01.2021, яку останній отримав 13.01.2021 за вх.№94/07. Позивач вимагав до 15.001.2021 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня нуль тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання всіх об`єктів ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" та зазначив, що у разі її невиконання підприємству може бути припинено (обмежено) транспортування (розподіл) газу в примусовому порядку з 19.01.2021.

04.02.2021 позивач на адресу відповідача направив вимогу №76003.1 - Сл-1018-0221 (вх.№340/07 від 04.02.2021) про сплату компенсації відповідно до п.п.8 п.7.4 розділу VII договору за неприпинення споживання природного газу із рахунком на оплату та розрахунком компенсації.

Враховуючи те, що пред`явлена вимога не була задоволена в добровільному порядку, позивач звернувся з позовом до суду і просив (з урахуванням змінених позовних вимог) стягнути з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" 225 520, 16 грн - пені, 44 979, 00 грн - 3% річних, 73 510, 26 грн - інфляційних нарахувань та 27 717 418, 54 грн - компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 27 717 418, 54 грн компенсації за нездійснення припинення (обмеження) споживання (відбору) природного газу, суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання судом першої інстанції норм процесуального та правильне застосування норм матеріального права лише у цій частині.

Так, відповідно до п.п. 8 п.7.4 договору та п. 3 гл. 7 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо внаслідок несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за договором розподілу природного газу Оператор ГРМ не здійснив припинення (обмеження) розподілу природного газу споживачу-боржнику через відмову в доступі до об`єкта споживача або на письмову вимогу Оператора ГРМ споживач самостійно не обмежив чи не припинив споживання (відбір) природного газу з ГРМ, Оператор ГРМ має право вимагати від споживача, крім оплати послуги розподілу природного газу, сплати компенсації, яка вираховується за формулою передбаченою Кодексом ГРМ.

Керуючись вказаними положеннями договору та Кодексу ГРМ, у зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг з розподілу природного газу та не виконання ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" вимоги про припинення відбору природного газу, позивач нарахував відповідачу компенсацію в сумі 27 717 418, 54 грн.

Взаємовідносини операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГРМ). Крім цього, правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України "Про ринок природного газу" № 329-VIII від 09.04.2015 (далі - Закон України "Про ринок природного газу").

Відповідно до п. 33, 35, 39 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" ринок природного газу - це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG.

Суб`єктами ринку природного газу виступають оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Хоча розподіл природного газу не включає в себе постачання природного газу, разом з тим, з огляду на встановлений Правилами постачання природного газу механізм постачання природного газу можливість фактичної поставки газу споживачу і отримання його споживачем відсутня, без надання послуг з розподілу.

Відповідно до п. 9.1 укладеного між сторонами договору (положення якого аналогічні із положеннями п.п. 1 п. 1 гл. 7 розділу VI Кодексу ГРМ) Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом ГРМ, у тому числі у разі, зокрема, несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим договором.

Таким чином, наведені положення умов договору та Кодексу ГРМ надають право позивачу, у випадку наявності заборгованості непобутового споживача за надані послуги, вимагати припинення (обмеження) розподілу природного газу, а у випадку нездійснення останнім цього, вимагати сплати компенсації. При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, право на вимогу компенсації виникає лише у випадку невиконання правомірної вимоги про припинення (обмеження) розподілу природного газу, оскільки юридичні наслідки відмови не можуть виникати у випадку неправомірності такої вимоги.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо помилковості висновку першої інстанції про неправомірність вимоги оператора ГРМ про припинення відбору природного газу, з огляду на таке.

Місцевим господарським судом встановлено, що із офіційного веб-сайту ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" вбачається, що підприємство об`єднує 31 котельню, 25 центральних теплових пунктів (ЦТП), 59 індивідуальних теплових пунктів. Постачання тепла здійснюється до 626 багатоквартирних житлових будинків та гуртожитків, 33 об`єктів державного, 59 об`єктів обласного та 132 об`єктів міського бюджету, а також до 229 об`єктів інших юридичних осіб.

Отже, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" є захищеним споживачем природного газу у розумінні п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг фізичним особам освітнім установам, лікувальним закладам та ін. і є виробником теплової енергії для потреб споживачів або підприємств, установ, організацій, враховуючи те, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.

До загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать: 1) національна безпека, а також безпека постачання природного газу; 2) стабільність, належна якість та доступність енергоресурсів; 3) захист навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; 4) захист здоров`я, життя та власності населення.

Згідно з рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.10.2020 №1075 "Про початок опалювального періоду в Івано-Франківській міській територіальній громаді" оприлюдненого у встановленому законом порядку, на ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" покладений обов`язок забезпечити подачу теплоносія на потреби опалення в житловому фонді, закладах охорони здоров`я, освіти, культури, установах і організаціях, підприємствах міста та стабільне проходження опалювального сезону 2020-2021 років.

При цьому, відповідно до п.5. ч.3 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2019 № 530-IX, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції погоджується із твердженням апелянта, що зазначеним вище Законом заборонено припиняти/зупиняти надання послуг з розподілу природного газу протягом періоду дії карантину або обмежувальних заходів саме індивідуальним побутовим споживачам, а не споживачам, що не є побутовими. Разом з тим звертає увагу, що виконання відповідачем вимоги про припинення відбору природного газу мало б наслідком припинення ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" надання послуг з розподілу природного газу індивідуальним побутовим споживачам, що прямо заборонено законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач направив відповідачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №76003.1-Кл-206-0121 від 13.01.2021 в опалювальний період 2020/21 року, коли відповідачу це прямо було заборонено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу" одним із принципів функціонування ринку природного газу є додержання встановлених технічних норм та норм безпеки.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про ринок природного газу" правила про безпеку постачання природного газу встановлюють мінімальні норми безпеки постачання природного газу та повинні визначати, зокрема, заходи, які є обов`язковими до вжиття суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) для забезпечення безпеки постачання природного газу захищеним споживачам.

Так, відповідно до п. 2 та п. 6 глави 8 Правил про безпеку постачання природного газу, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №686 від 02.11.2015 статус "захищеного споживача" надає такому гарантію на відключення його від споживання газу в останню чергу за умови складення Оператором ГРМ списків споживачів, які підлягатимуть відключенню у разі настання кризової ситуації і відносить "захищеного споживача" до категорії останніх, які підлягатимуть відключенню.

Статтею 6 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна політика у сфері теплопостачання базується, зокрема, на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання; підвищення екологічної безпеки систем теплопостачання.

Згідно з ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Постановою Кабінету Міністрів України №886 від 13.11.2013 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об`єктів у сфері теплопостачання. Ця Методика застосовується для визначення мінімального рівня використання природного газу об`єктом у сфері теплопостачання незалежно від форми власності, який забезпечує номінальне функціонування підприємства з метою виробництва теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об`єктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до п. 1-1 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою КМУ №368 від 24.03.2004 порушенням нормальних умов життєдіяльності визнається відсутність питного водопостачання, водовідведення, електро-, газо- і теплопостачання (в осінньо-зимовий період) та/або така зміна технічного стану житлового будинку (приміщення), внаслідок якої він став аварійним або непридатним до експлуатації, та/або зміна стану території (об`єкта), внаслідок якої проживання населення і провадження господарської діяльності на території (об`єкті) є неможливим.

Із системного аналізу наведених положень чинного законодавства України, вбачається, що ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго є "захищеним споживачем" і його відключення від споживання газу допускається в останню чергу та лише за наявності кризової ситуації. Однак, позивачем не доведено належними доказами наявність кризової ситуації та не надано складеного Оператором ГРМ списку споживачів, які підлягатимуть відключенню, до яких би було внесено відповідача у справі.

Суд апеляційної інстанції підтримує висновок місцевого господарського суду, що в опалювальний період ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго", яке технологічно виробляє теплову енергію з газу, не може не брати газ. Процес відбору газу в опалювальний період не припиняється, змінюється тільки обсяг споживання, залежно від зовнішньої температури повітря. Таким чином, дії з боку позивача - повідомлення щодо припинення, обмеження газопостачання на котельнях ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго", могли мати наслідком припинення подачі тепла та призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання, призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру та завдати непоправної шкоди мешканцям м.Івано-Франківська (аналогічна правова позиція про неможливість відключення теплопостачальної організації в опалювальний період від споживання газу, оскільки це може призвести до надзвичайної ситуації техногенного характеру, викладена в постановах Верховного Суду №922/380/20 від 17.12.2020 та №922/599/19 від 21.02.2020).

При цьому апеляційний господарський суд вказує, що доводи апелянта про відповідальність Оператора ГРМ за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток газорозподільної системи, яка перебуває у його власності або користуванні, не спростовують наведених вище наслідків припинення відбору газу в опалювальний період.

Суд зазначає, що з огляду на офіційне оприлюднення і перебування в загальному для користування доступі наведеного вище законодавства України, котре прямо забороняє відключення газу, позивачу було відомо про неможливість вимагати від ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго" припинити споживання газу. Однак, матеріалами справи підтверджується, що позивач залишив поза увагою вказані акти та вирішив скористатися правом, котре йому надають норми п. 1, п. 3 гл. 7 розділу VI Кодексу ГРС, а також положення п. 7.4 та п. 9.1 Договору розподілу природного газу.

Відповідно ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1). При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, до загальних засад цивільного законодавства належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ч. 3 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи приписи статті 3 Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, місцевий господарський суд, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, вірно вказав що дії АТ Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" щодо направлення ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в опалювальний період та за наявності встановленої Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" заборони, Повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) №76003.1-Кл-206-0121 від 13.01.2020 свідчать про недобросовісне здійснення своїх прав, передбачених п. 9.1 договору розподілу газу (зловживання правом), оскільки такі дії могли завдати шкоди як ДМП "Івано-Франківськтеплоенерго" (можливість руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання), так і мешканцям м. Івано-Франківська.

Отже, правомірним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення компенсації у сумі 27 717 418, 54 грн не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги викладене, позивач не спростував висновків суду першої інстанцій та не довів неправильного застосування норм матеріального і порушення процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 у справі №909/227/21 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови підписано 01.02.2022.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді: В.М. ГРИЦІВ

Г.Г. ЯКІМЕЦЬ