ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1034/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

секретар судового засідання: Молодов В.С.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Українського культурного фонду

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021

по справі №916/1034/21

за позовом Українського культурного фонду

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет Олександрівський"

про стягнення 1 000 000 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Петренко Н.Д., Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

16.04.2021 року Український культурний фонд звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою (вх. № 1070/21) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет Олександрівський" (далі ТОВ «Фудмаркет Олександрівський») про стягнення заборгованості у розмірі 1 000 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання гранту інституційної підтримки №31NST91-24207 від 11.11.2020 року, а саме ненадання у визначені сторонами строки змістовий звіт, звіт про надходження та використання коштів з копіями первинних бухгалтерських документів. Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 629, 651 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, Закону України "Про Український культурний фонд".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по даній справі відмовлено в задоволенні позовних вимог Українського культурного фонду до ТОВ "Фудмаркет Олександрівський" про стягнення заборгованості у розмірі 1 000 000,00 грн.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що відповідачем не було порушено істотних умов договору, а саме грошові кошти, перераховані останньому, були використані за призначенням, а також виконувались роботи для реалізації проекту (проте з затримкою, що не суперечить умовами договору), що спростовує доводи позивача.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що договір про надання гранту інституційної підтримки № 31NST91-24207 від 11.11.2020 року не розірваний ані за додатковою угодою, ані в односторонньому порядку, оскільки у позивача, відповідно до вимоги чинного законодавства та умов договору, були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору, а відтак господарський суд зазначив, що у позивача відсутні підстави вимагати повернення грошових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням умов Договору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Український культурний фонд звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по даній справі скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що відповідачем порушено істотні умови Договору про надання гранту №3INST91-24207 від 11.11.2020, а саме: не надано змістовий звіт, звіт про надходження та використання коштів з копіями первинних бухгалтерських документів, у зв`язку з чим Фондом прийнято рішення про розірвання в односторонньому порядку Договору із зобов`язанням повернути отримані відповідачем кошти.

Так Фонд прийняв рішення про розірвання Договору з Грантоотримувачем, про що останньому було надіслано лист №228-02/02-14 від 02.03.2021Ю, яким позивач повідомив відповідача про розірвання Договору, а також направив Додаткову угоду про розірвання договору для підписання її Грантоотримувачем. В листі позивачем було вказано, що звіт незалежного аудитора було направлено Фонду 13.03.2021, однак вказані обставини не нівелюють порушення відповідачем вимог Договору щодо надання звітної документації за проектом до 15.01.2021.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що ним виконано свої зобов`язання у повному обсязі, що підтверджується доказами, наведеними в описі обставин по справі даної заяви. Згідно вимог п.3 розділу ІХ Договору про надання гранту та відповідно до положень ст.526, 530 Цивільного кодексу України та положень ст. 193 Господарського кодексу України, відповідач зобов`язаний повернути кошти, перераховані Фондом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу Українського культурного фонду на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по справі №916/1034/21 залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2021 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження по справі №916/1034/21 за апеляційною скаргою Українського культурного фонду на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1034/21.

06.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1034/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 призначено розгляд апеляційної скарги Українського культурного фонду на 31.01.2022 року о 10-30 год.

24.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Фудмаркет Олександрівський» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві відповідач зазначає, що однією з підстав перенесення строків виконання зобов`язань відповідача за договором є порушення зобов`язань щодо строків перерахування коштів, допущене позивачем, а доводи позивача про істотність порушення умов Договору є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

27.01.2022 електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх. №4215/21/Д4) у якому останній просив суд апеляційної інстанції відкласти розгляд апеляційної скарги у справі №916/1034/21 на іншу дату у зв`язку із захворюванням адвоката Фельдман О.А. Зазначене клопотання долучено колегією суддів до матеріалів справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання адвоката Фельдман О.А. про відкладення розгляду справи та розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами. При цьому, судовою колегією враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа, незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органа, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника, з огляду на що, відповідач не позбавлений права на представництво його інтересів необмеженим колом представників або безпосередньо керівником підприємства.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2020 року між Українським культурним фондом (Фонд) і ТОВ «Фудмаркет Олександрівський» (Грантоотримувач) укладено Договір про надання гранту інституційної підтримки №3INST91-24207, за умовами якого Фонд надає Грантоотримувачу на умовах, визначених Договором, грант інституційної підтримки з метою забезпечення стабільної діяльності та розвитку (Проєкт) в умовах обмежувальних заходів, запроваджених упродовж дії режиму карантину, опис та мінімальні технічні вимоги до якого наведені у проектній заявці та у кошторисі згідно з додатками 1 та 2 цього договору, а Грантоотримувач реалізує проект інституційної підтримки на умовах, визначених цим договором (розділ І договору).

Пунктом 1 розділу ІІ договору передбачено, що Грантоотримувач реалізує проект інституційної підтримки до 31.12.2020 року та надає Фонду пакет звітної документації відповідно до умов договору до 15.01.2021 року.

Грантоотримувач здійснює свою діяльність згідно з планом, зазначеним у заявці на Проект інституційної підтримки (проектній заявці) та кошторису витрат, що є додатком 1 та 2 до цього договору (п. 2 розділу ІІ Договору).

Для підтвердження здійснення діяльності Грантоотримувач надає Фонду змістовий зміст (додаток 3), звіт про надходження та використання коштів (додаток 4) з копіями первинних бухгалтерських документів (п. 3 розділу ІІ Договору).

Датою завершення Проекту інституційної підтримки є день підписання Фондом акта про виконання Проекту інституційної підтримки (п. 4 розділу ІІ Договору).

Загальна сума гранту становить 1 000 000,00 грн. без ПДВ. Фонд надає суму Гранту інституційної підтримки траншами у розмірі та у строки, визначені графіком платежів згідно з додатком 5 до цього договору. Перерахування коштів здійснюється в безготівковій формі у національній валюті України шляхом переказу на розрахунковий рахунок Грантоотримувача (розділ ІІІ Договору).

Підпунктом 2 п. 2 розділу IV Договору визначено, що Грантоотримувач зобов`язується отримати грант інституційної підтримки у строки, визначені у п. 1 розділу ІІ цього договору.

Підпунктом 3 п. 2 розділу IV Договору передбачено, що Грантоотримувач зобов`язується у разі якщо виконання Проекту буде припинено чи не завершено протягом дії цього договору, у триденний строк повідомити Фонд про такі обставини. У строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту настання таких обставин, документально підтвердити всі витрати, здійснені за рахунок суми гранту, та повернути Фонду невикористану частину суми гранту.

Відповідно до п. 1 розділу V Договору сторони відповідають за своїми зобов`язаннями в межах, визначених чинним законодавством України.

Розділом VIII Договору передбачено, що Грантоотримувач веде належний бухгалтерський облік та звітує перед Фондом в порядку, передбаченому цим договором. На вимогу Фонду Грантоотримувач зобов`язаний надати всю необхідну фінансову документацію щодо проекту.

У разі істотних порушень умов цього договору, визначених Законом України «Про Український культурний фонд», його може бути розірвано за заявою Фонду в односторонньому порядку. Рішення Фонду про розірвання цього договору приймається за наявності факту істотного порушення його вимог. У разі дострокового розірвання цього договору внаслідок використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства Грантоотримувач зобов`язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані Фондом кошти (розділ ІХ Договору).

Усі спори або розбіжності, що випливають із умов цього договору або пов`язані з цим договором та його тлумаченням, дією, припиненням або його розірванням, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У разі якщо Сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів, такі спори вирішуються у порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 2 розділу ХІ Договору).

Невід`ємними частинами цього Договору є додатки до нього, а саме: Додаток 1 - проектна заявка; Додаток 2 - кошторис Проекту інституційної підтримки; додаток 3 - змістовий звіт про виконання Проекту інституційної підтримки; додаток 4 - звіт про надходження та використання коштів для реалізації Проекту інституційної підтримки; додаток 5 - графік платежів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №417 від 12.11.2020 року на користь Грантоотримувача перераховано грошові кошти у розмірі 1000000,00 грн. з призначенням платежу: «перерахування гранту інституційної підтримки згідно договору № 3INST91-24207 від 11.11.2020 року». Платіжне доручення містить відмітку Державної казначейської служби України - «оплачено 21.12.2020 року».

30.01.2021 року відповідач направив на адресу Фонду лист вих. № 1417/01, в якому повідомив про причини порушення дат подання звітності, а саме у зв`язку із запровадженням локдауну з 08.01.2021 року по 24.01.2021 року та продовження карантину до 28.02.2021 року. Вказаний лист отримано Фондом 03.02.2021 року.

З метою дотримання умов договору про надання гранту та досудового врегулювання спору, 09 лютого 2021 року відповідачу на його електронну адресу було надіслано лист, яким Фонд поінформував його про необхідність надання звіту незалежного аудитора, що підтверджує звітну документацію до 15 січня 2021 року.

У відповідь на лист від 09.02.2021 року, відповідач надав відповідь 15.02.2021 року, в якій пояснив неможливість вчасного подання фінансової звітності, а саме що він уклав Договір про проведення аудиту з ТОВ "Акцент-Аудит" 26 січня 2021 року, і що терміном аудиторської перевірки є 28 лютого 2021 року.

02.03.2021 року Український культурний фонд направив на адресу відповідача лист вих. № 228-02/02-14 про розірвання договору. У листі вказано, що станом на 02.03.2021 року Грантоотримувач не надав відповідну звітну документацію, а саме змістовий звіт (додаток 3), звіт про надходження та використання коштів (додаток 4) з копіями первинних бухгалтерських документів, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором. У зв`язку із зазначеним Фонд направив додаткову угоду про розірвання договору та вимагав повернення наданого гранту.

У відповідь на лист Фонду від 02.03.2021 року відповідач надав відповідні пояснення з визнанням того, що до 01.02.2021 року йому не вдалося надати звіт незалежного аудитора.

13.03.2021 року Грантоотримувач направив Фонду лист вих. № 1417/03, в якому приносить вибачення за затримку подання звітності. У листі зазначено, що вплив пандемії завадив ТОВ «Акцент-Аудит» виконати звіт в обумовлені терміни. Звіт незалежного аудитора був направлений на адресу Фонду 13.03.2021 року, що не заперечується позивачем.

Матеріали справи містять змістовий звіт про виконання Проекту № 3INST91-24207 конкурсної програми Інституційна підтримка, складений 30.01.2021 року.

Невчасна реалізація замовленого позивачем проекту стала підставою для звернення Українського культурного фонду до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення суми сплачених коштів за договором у розмірі 1000000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд" у разі прийняття Дирекцією Фонду рішення про надання фінансування певному проекту за рахунок коштів Українського культурного фонду з отримувачем коштів укладається договір про надання гранту.

Грант - фінансові ресурси, що надаються на безоплатній і безповоротній основі Українським культурним фондом суб`єкту, який провадить діяльність у сфері культури, для реалізації проекту, рішення про фінансування якого прийняте в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України "Про Український культурний фонд" під терміном "проект" у цьому Законі розуміється діяльність фізичних і юридичних осіб, спрямована на створення певного культурного продукту, культурного блага чи культурної послуги (їх сукупності) з метою досягнення чітко визначених цілей у межах визначеного кошторису (бюджету) та здійснення якої вимагає вчинення в узгоджені строки дій, передбачених укладеною з Українським культурним фондом угодою.

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" визначено, що за договором про надання гранту Український культурний фонд набуває право здійснювати контроль за реалізацією проекту відповідно до порядку, встановленого таким договором та законодавством, у тому числі вимагати виконання зазначеного порядку та вживати заходів у разі його порушення. Договір про надання гранту не може передбачати замовлення та (або) отримання Українським культурним фондом будь-яких товарів, робіт, послуг, майнових прав та (або) витрачання грошей на такі товари, роботи, послуги, майнові права.

Істотними умовами договору про надання гранту є визначення конкретного проекту, для реалізації якого надаються кошти; сума гранту (обсяг коштів) з відповідним кошторисом із зазначенням об`єктів, на які вона витрачатиметься; графік платежів; зобов`язання особи, яка отримує кошти, у тому числі щодо звітності; мінімальні технічні вимоги до проекту, які мають бути забезпечені; строк реалізації гранту; порядок надання доказів на підтвердження належного виконання договору про надання гранту; відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до ч. 5, ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд" у разі істотного порушення умов договору про надання гранту договір може бути розірваний в односторонньому порядку за заявою Українського культурного фонду.

Істотним порушенням, зокрема, є нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, та інші порушення, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні.

Рішення про розірвання договору про надання гранту приймається Дирекцією Фонду за результатами розгляду інформації, що підтверджує вчинення істотного порушення умов договору про надання гранту, та, за наявності, пояснень іншої сторони такого договору щодо причин вчинення порушень.

Сторона договору, договір з якою розірвано Українським культурним фондом, повинна повернути сплачені їй за таким договором кошти впродовж 20 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови укладеного між сторонами договору, суд апеляційної інстанції зазначає, що повернення перерахованих фондом коштів можливе лише за умови одностороннього розірвання договору. (п. 3, розділу ІХ Договору, ч. 5, ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд").

При цьому, як і умовами договору (п. 1 п. 3 розділу ІХ Договору) так і вимогами чинного законодавства (ч. 5, ст. 12 Закону України "Про Український культурний фонд") підставами одностороннього розірвання договору є істотне порушення умов, зокрема, нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту та інші обставини, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям.

З огляду на вищевикладене, для звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення перерахованих фондом коштів, Фонду необхідно довести нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором, а також те, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, грантоотримувач на виконання п.4, розділу IV договору надав Фонду змістову та фінансову звітність.

Разом з тим, позивачем у листі від 02.03.2021 року було повідомлено відповідача про одностороннє розірвання договору про надання гранту інституційної підтримки № 31NST91-24207 від 11.11.2020 року,

Судова колегія зазначає, що в даному випадку позивачем не доведено істотних порушень умов договору, як того вимагають норми чинного законодавства та умови договору.

Посилання апелянта на те, що договір не було виконано вчасно, що є підставою для розірвання договору та повернення сплачених коштів, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки відповідач неодноразово повідомляв про неможливість вчасного виконання проекту у строк, визначений договором, з підстав, що від нього не залежать.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що в даному випадку відповідачем не було порушено істотних умов договору, а саме грошові кошти перераховані останньому були використані за призначенням, а також виконувались роботи для реалізації проекту (проте з затримкою, що не суперечить умовами договору), що спростовує доводи позивача.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку, що Договір про надання гранту інституційної підтримки № 31NST91-24207 від 11.11.2020 року не розірваний, ані за додатковою угодою, ані в односторонньому порядку, оскільки у позивача, як вже вище встановлено відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору, а відтак у позивача відсутні підстави вимагати повернення грошових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн. у зв`язку з невиконанням проекту.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Українського культурного фонду на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по справі №916/1034/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по справі №916/1034/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українського культурного фонду на рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по справі №916/1034/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.09.2021 по справі №916/1034/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 01 лютого 2022 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

Г.П. Разюк