УХВАЛА

02 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 911/2269/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Садівничого товариства "Заліське"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Зубець Л. П., Алданова С. О., Мартюк А. І.

від 14.12.2021

за позовом ОСОБА_1

до Садівничого товариства "Заліське"

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Садівничого товариства "Заліське" про визнання недійсним рішення загальних зборів Садівничого товариства "Заліське" від 20.08.2016, оформленого протоколом № 2.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.03.2021 у справі № 911/2269/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою від 14.12.2021 Північний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Київської області від 16.03.2021 у справі № 911/2269/20. Ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив у повному обсязі. Визнав недійсним рішення загальних зборів Садівничого товариства "Заліське" від 20.08.2016, оформлене протоколом № 2.

10 січня 2022 року Садівниче товариство "Заліське" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Садівничого товариства "Заліське", Судом встановлено, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги Садівничого товариства "Заліське" вбачається, що підставами касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20 є неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявності виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу, скаржник звертає увагу на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 та Верховного Суду, викладені у постановах від 29.09.2021 у справі № 926/311/20, від 01.12.2021 у справі № 822/1736/18, від 07.12.2021 у справі № 908/3564/19, наголошуючи, що суд апеляційної інстанції їх не врахував при ухваленні оскаржуваної постанови.

Водночас Садівниче товариство "Заліське" конкретно не зазначило яку (які) саме норму (норми) права застосував суд апеляційної інстанції, в якій саме постанові (постановах) Великої Палати Верховного Суду або Верховного Суду містяться висновки щодо застосування цієї (цих) норми (норм) права та які саме висновки, що містяться в цих постановах (постанові), не врахував суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20. Переліку постанов Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду не достатньо для належного виконання вимог приписів пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд із цим Суд враховує обґрунтованість виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, в частині зазначення скаржником, що Північний апеляційний господарський суд застосував частини 4 та 5 статті 267 Цивільного кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2019 у справі № 922/3380/13 та від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.

Крім того, в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Садівниче товариство "Заліське" зазначило, що відсутній висновок Верховного Суду щодо порушення споживчих прав члена садового товариства та чи може бути таке порушення підставою для визнання загальних зборів кооперативу та їх рішень недійсними, проте не вказало конкретну норму (норми) права щодо якої (яких) відсутній висновок її застосування.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

До того ж заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Проте в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 цього Кодексу, Садівниче товариство "Заліське" не зазначило й, відповідно, не обґрунтувало обставини, передбачені частинами 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, за наявністю яких в тому числі оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Садівничого товариства "Заліське" залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом належного обґрунтування виключних випадків касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 та 4 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- зазначення норми (норм) права, яку (які) застосував суд апеляційної інстанції, конкретизування постанови (дата та номер справи, в якій її ухвалено) Великої Палати Верховного Суду або Верховного Суду, в якій містяться висновки щодо застосування цієї (цих) норми (норм) права та які саме висновки, викладені в яких саме постановах (постанові), не врахував суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20;

- зазначення конкретної норми (норм) права, щодо застосування якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду;

- зазначення або обставин, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібраних у справі доказів, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, або зазначення яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Садівничого товариства "Заліське" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/2269/20 залишити без руху.

2. Надати Садівничому товариству "Заліське" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко