РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2022Справа № 910/18230/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод», Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній "Металоінвест"», м. Київ

про стягнення 61 057,20 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Гнідавський цукровий завод» (далі - ПрАТ «Гнідавський цукровий завод»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній "Металоінвест"» (далі - ТзОВ «ГК "Металоінвест"»/відповідач) про стягнення 61 057,20 грн заборгованості за договором поставки №ГКМ-69 від 22.03.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2021 позовну заяву ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

25.11.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.11.2021 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, належним чином повідомлявся судом про відкриття провадження у справі, однак до суду повернулося поштове відправлення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 між Приватним акціонерним товариством «Гнідавський цукровий завод» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній "Металоінвест"» (далі - постачальник) укладено договір поставки № ГКМ-69, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупця металопродукцію, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість на умовах даного договору.

В п. 1.2. договору сторони погодили, що найменування (асортимент), кількість, одиниці виміру, ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товару, що підлягає поставці, визначаються у рахунках-фактурах постачальника, які мають силу специфікації.

Згідно п. 3.2. договору діюча ціна на момент відвантаження товару вказується у рахунках-фактурах постачальника та видаткових накладних. Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем наступним чином: 50% вартості партії товару покупець сплачує на умовах попередньої оплати протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури від постачальника; остаточний розрахунок за поставлену партію товару здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з фактичної дати отримання товару покупцем.

Відповідно до п. 4.1. договору поставка кожної окремої партії товару здійснюється відповідно до правил «Інкотермс-2010» на умовах: DDP на склад покупця, що розташований за адресою: 45606, Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 3.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на умовах, визначених п. 4.1. цього договору, протягом 2-х робочих днів з дати здійснення покупцем попередньої оплати за відповідну партію товару на умовах, визначених п.п. 3.2.1. цього договору.

Згідно п. 4.8. договору постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов`язання за поставкою, якщо він поставив товари покупцю на умовах, визначених в п.4.1., п. 4.2. договору, вчасно надав повний та відповідний пакет товаросупровідних документів, які вимагаються чинним законодавством України та цим договором.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.1. договору).

На виконання умов цього договору, відповідач виставив позивачу рахунки на оплату №1431 від 17.03.2021 на загальну суму 24 880,00 грн та №1460 від 22.03.2021 на загальну суму 281 268,00 грн.

23.03.2021 позивач здійснив передоплату у розмірі 50% від виставлених відповідачем у рахунках сум, зокрема платіжним дорученням №623 позивачем сплачено на користь відповідача 12 440,00 грн та платіжним дорученням №644 сплачено 140 634,00 грн, а загалом позивачем сплачено на користь відповідача 153 074,00 грн.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної № Р53 від 25.03.2021, відповідачем було залучено до перевезення товару третю особу - ТзОВ «Каргостар», а також згідно цієї накладної загальна сума товару, що поставляється, складає 151 577,20 грн.

Водночас, згідно зі складеним позивачем та представником ТзОВ «Каргостар» актом приймання продукції (товарів) за кількістю від 26.03.2021, позивачем прийнято товар на загальну суму 90 520,00 грн.

30.03.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. №151 про повернення надлишково сплачених коштів в сумі 62 554,00 грн.

Відповідач цю вимогу задовольнив частково, перерахувавши на користь позивача надмірно сплачені кошти у розмірі 1 496,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 31.03.2021.

При цьому, 02.04.2021 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомив, що виконав свої зобов`язання за договором поставки №ГКМ-69 від 22.03.2021 у повному обсязі.

08.06.2021 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 226 від 28.05.2021, в якій вимагав протягом 7 (семи) днів з дня отримання цієї претензії повернути кошти за непоставлений товар у розмірі 61 057,20 грн.

Проте, ця претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

22.06.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою поставити товар на загальну суму 61 057,20 грн.

Ця вимога також залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача частини сплаченої передоплати у розмірі 61 057,20 грн

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що 22.03.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №ГКМ-69, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар згідно рахунків-фактури, які мають силу специфікації.

Так, відповідач виставив позивачу рахунки на оплату №1431 від 17.03.2021 на загальну суму 24 880,00 грн та №1460 від 22.03.2021 на загальну суму 281 268,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив попередню оплату у розмірі 50% від суми поставки, яка складає 153 074,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №623 та №644 від 23.03.2021.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на умовах, визначених п. 4.1. цього договору, протягом 2-х робочих днів з дати здійснення покупцем попередньої оплати за відповідну партію товару на умовах, визначених п.п. 3.2.1. цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору поставка кожної окремої партії товару здійснюється відповідно до правил «Інкотермс-2010» на умовах: DDP на склад покупця, що розташований за адресою: 45606, Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 3.

При цьому, згідно п. 4.8. договору постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов`язання за поставкою, якщо він поставив товари покупцю на умовах, визначених в п.4.1., п.4.2. договору, вчасно надав повний та відповідний пакет товаросупровідних документів, які вимагаються чинним законодавством України та цим договором.

Відтак, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару у повному обсязі, тобто на загальну суму 306 148,00 грн, у строк до 25.03.2021.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором поставки № ГКМ-69 від 22.03.2021 належним чином не виконав.

Зокрема, відповідачем було залучено до перевезення вантажу третю особу - ТзОВ «Каргостар», а згідно з товарно-транспортною накладною № Р53 від 25.03.2021 товар поставлено на суму 151 577,20 грн.

Крім того, при перевірці кількості отриманого товару, позивачем було виявлено, що кількість товару не відповідає товарно-супровідним документам.

Зокрема, позивачем за участю представника перевізної компанії ТзОВ «Каргостар» складено акт приймання продукції (товарів) за кількістю від 26.03.2021, відповідно до якого фактично товар поставлено на загальну суму 90 520,00 грн, що відповідає умовам п. 18 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6, застосування якої сторони погодили в п. 4.3. договору поставки.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем не поставлено товар на суму 62 554,00 грн, у зв`язку з чим ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» звернулося до ТзОВ «ГК "Металоінвест"» з вимогою за вих. № 151 від 30.03.2021 про повернення цих коштів.

Судом встановлено, що відповідачем частково задоволено цю вимогу шляхом перерахування грошових коштів в сумі 1 496,80 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач 08.06.2021 звертався до відповідача з претензію за вих. №226 від 28.05.2021, в якій вимагав повернути сплачені кошти у розмірі 61 057,20 грн, а також з вимогою №244 від 22.06.2021 про поставку товару на суму 61 057,20 грн.

Проте, ці вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення. На підтвердження зворотного ТзОВ «ГК "Металоінвест"» не надало суду будь-яких інших доказів.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо поставки товару та не спростував обставини, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку, що ТзОВ «ГК "Металоінвест"» порушило умови договору поставки №ГКМ-69 від 22.03.2021 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення частини попередньої оплати в сумі 61 057,20 грн.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній "Металоінвест"» (04053, місто Київ, провулок Киянівський, будинок 3-7, приміщення П-9А; ідентифікаційний код 30604419) на користь Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод» (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Промислова, будинок 3; ідентифікаційний код 00372658) 61 057 (шістдесят одну тисячу п`ятдесят сім) грн 20 коп. - основного боргу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук