СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Харків Справа № 917/746/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Ільїн О.В.,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участі представників сторін:

від прокуратури, Трофіменко О.О.,

від інших, не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, за вх. №3403 Х/1 на рішення господарського суду Полтавської області від "13" листопада 2020 р. (повний текст складено 23.11.20, суддя Кльопов І.Г.) у справі № 917/746/20

за позовом Фізичної особи підприємця Мартинова Владислава Вікторовича, м.Полтава,

до

1.Полтавської РДА Полтавської області,

2.Терешківської сільської ради, м.Полтава,

про визнання недійсним договору оренди землі та стягнення 1 117 874, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мартинов Владислав Вікторович, м. Полтава, звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області та Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі, що укладений 11.01.2008 року на земельну ділянку комерційного призначення площею 0,705 га, кадастровий номер :00:009:0013, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради та стягнення з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області коштів в сумі 1 117 874,00 грн.

Ухвалою від 12.05.2020 р. Господарський суд Полтавської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Господарським судом Полтавської області 13.11.2020 р. у справі № 917/746/20 прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним Договір оренди землі від 11.01.2008 підписаний Фізичною особою - підприємцем Мартиновим Владиславом Вікторовичем та Полтавською районною державною адміністрацією, предметом якого є оренда земельної ділянки комерційного призначення площею 0,705 га., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради, кадастровий номер :00:009:0013, для будівництва банно-оздоровчого комплексу.

Стягнуто з Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області на користь Фізичної особи-підприємця Мартинова Владислава Вікторовича суму безпідставно набутих грошових коштів орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 1 090 494,20грн. та втрат лісового господарства в сумі 27 379,80грн, судовий збір у розмірі 16768,91 грн.

Стягнуто з Полтавської районної державної адміністрації (вул. Шевченка,5, м.Полтава,36000, ) на користь Фізичної особи - підприємця Мартинова Владислава Вікторовича судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Терешківська сільська рада Полтавського району Полтавської області ( другий відповідач по справі) звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила рішення по справі скасувати. Разом з апеляційною скаргою була подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відмовлено другому відповідачу у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2020 у справі № 917/746/20

Крім того, заступник керівника Полтавської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2020 у справі № 917/746/20; рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального права без урахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що висновки суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка на час укладання Договору оренди перебувала у приватній власності, зроблено на підставі недостовірних та не належних доказів. Звертаю увагу суду, що матеріалами справи не доведено, що Договір оренди, який оскаржує позивач, не був зареєстрований відповідно до вимог діючого законодавства. Висновки суду про наявність підстав для стягнення з другого відповідача грошових коштів є безпідставними, оскільки прямо суперечать приписам Закону України «Про оренду землі».

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В.

15.11.2021 р. ухвалою Східного апеляційного господарського суду поновлено заступнику керівника Полтавської обласної прокуратури пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2020 у справі № 917/746/20 та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

У зв`язку з перебуванням на навчанні судді Сгари Е.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.12.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями за наслідками якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.

06.12.2021 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку від другого відповідача по справі надійшли письмові пояснення в яких повністю підтримують апеляційну скаргу прокурора та погоджуються з його доводами.

08.12.2021 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від фізичної особи підприємця Мартинова Владислава Вікторовича надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Наполягає, що він ні коли не користувався зазначеною земельною ділянкою, бо фактично не отримував її в оренду. Звертає увагу суду, що ні на момент підписання спірного договору оренди, ні на даний час, жоден з відповідачів не уповноважений укладати чи розривати договори оренди щодо земельної ділянки :00:009:0013. Вважає, що прокурор послався на нормативні документи, які не повинні застосуватися до спірних правовідносин.

13.12.2021 р. від фізичної особи підприємця Мартинова Владислава Вікторовича надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи нових доказів, а саме копію повідомлення про злочин, матеріали справи перевірки на 3-х аркушах, фото кадастрової карти, скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

13.12.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Терешківської сільської ради поштою надійшли пояснення по справі в яких повністю підтримують доводи прокурора.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 р. розгляд справи призначено на 18.01.2022 р.

16.12.2021 р. від представника ФОП Мартинова В.В. на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів та залучення їх до матеріалів справи та про витребування доказів.

У судове засідання, призначене на 18.01.2021 р. з`явився прокурор та представник позивача.

Прокурор підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Що стосується заявлених позивачем клопотань про поновлення строку на подання нових доказів та витребування нових доказів.

Як вбачається з тексту клопотань, позивач просить витребувати документи, які стосуються внесення записів у Державний земельний кадастр про право власності та речові права на земельну ділянку, яка була надана прокурором до апеляційної скарги (а.с.244, т.с.2) в якій , на думку позивача, зазначена недостовірна інформація про реєстрацію права користування на земельну ділянку :00:009:0013, саме за ним.

Судова колегія дослідила цей документ та прийшла до висновку, що відповідна інформація у ньому відсутня, про що прямо зазначено у тексті Витягу.

З огляду на наведене, судова колегія відмовляє у задоволенні вище зазначених клопотань.

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю-доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, які з`явилися у судове засідання, прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на нижче викладене.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи:

12.12.2007 р. Головою Полтавської районної державної адміністрації прийнято розпорядження за № 894 «Про укладання договору оренди земельної ділянки».

У пункті 1 Розпорядження Голови Полтавської районної державної адміністрації від 12.12.2007 р. за № 894 зазначено про укладання договору оренди земельної ділянки площею 0,705га для земель іншого призначення під будівництво банно-оздоровчого комплексу за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради Полтавського району з фізичною особою підприємцем Мартиновим В.В.

Цим же розпорядженням встановлено термін оренди - 20 років; визначено розмір орендної плати, а саме 38634 грн в рік, доручено заступнику голови райдержадміністрації укласти договір оренди землі, а відділу земельних ресурсів у Полтавському районі - забезпечити державну реєстрацію договору оренди землі.

На виконання Розпорядження Голови Полтавської районної державної адміністрації від 12.12.2007 р. за № 894, 11 січня 2008 року між Фізичною особою-підприємцем Мартиновим Владиславом Вікторовичем (далі - ФОП Мартинов В.В.) та Полтавською районною державною адміністрацією (далі - Полтавська РДА) було підписано договір оренди земельної ділянки комерційного призначення площею 0,705 га., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківької сільської ради, для будівництва банно-оздоровчого комплексу (далі - Договір).

На вказаному Договорі міститься наступний запис про державну реєстрацію: «Договір зареєстрований у Полтавському кущовому реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.01.2008р. за №01».

Відповідно до п.п. 9-11 Договору орендна плата за землю вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки землі, що складає 38634 грн. на рік.

Орендна плата вноситься на р/р 0417 в місцевий бюджет Терешківської сільської ради.

Як стверджує позивач, під час розгляду Господарським судом Полтавської області справи №917/1659/18, 25 лютого 2020 року ФОП Мартинов В.В. отримав витяг за № НВ-020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з якого йому стало відомо, що земельна ділянка, стосовно якої ним підписано договір оренди площею 0,705 га., яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради, кадастровий номер :00:009:0013 насправді перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі Державного акта від 05.02.1998 І-ПЛ 058406.

Оскільки під час дії договору оренди земельної ділянки, ФОП Мартиновим В.В. на рахунок другого відповідача ( Терешківської сільської ради) сплачувалася орендна плата в загальному розмірі 517557,20 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами, а також на користь другого відповідача ним сплачені втрати лісового господарства в сумі 27379,80 грн, він звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, а також повернути йому раніше сплачені кошти, оскільки, на його думку, другий відповідач по справі отримав їх безпідставно.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі з посиланням на їх доведеність та обґрунтованість.

Про те, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на нижче викладене.

Позивач просив суд визнати недійсним Договір оренди землі від 11.01.2008 р., підписаний між ФОП Мартиновим Владиславом Вікторовичем та Полтавською районної державної адміністрацією предметом якого є оренда земельної ділянки комерційного призначення площею 0,705 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради, кадастровий номер :00:009:0013 для будівництва банно-оздоровчого комплексу.

Вище зазначений Договір оренди землі від 11.01.2008 є правочином з огляду на приписи статті 202 Цивільного кодексу України.

Підстави для визнання недійсним правочину, визначені у статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку, що матеріалами справи доведено, що спірна земельна ділянка належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 на підставі Державного акту серія 1-ПЛ № 958406 від 05.02.1998 р.

В якості доказу вище зазначеної обставини позивач послався на Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який було сформовано 25.02.2020 за запитом Мартинова Владислава Вікторовича . Копія Витягу була надана до позовної заяви ( а.с. 91, т.с.1)

Судова колегія дослідила надану позивачем копія Витягу та встановила наступне.

По-перше, ксерокопія Витягу, яка знаходиться у матеріалах справи, ні ким не засвідчена.

По-друге, з тексту Витягу вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:009:0013 розташована у Полтавській області, Полтавського району Терешківської сільської ради з цільовим призначенням 3.4., землі сільськогосподарського призначення, вид використання - інше призначення, форма власності Державна власність, площа земельної ділянки 0,7050 га.

У розділі «Відомості про державної реєстрацію земельної ділянки» зазначена наступна інформація: Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок фізичній особі- підприємець Мусієць Галина Олександрівна, орган який зареєстрував земельну ділянку: Відділ Держгеокадастру у Полтавській області, дата державної реєстрації 31.05.2016.

У розділі «Відомості про право власності/ право постійного користування» зазначено від права «право власності». Інформація про власника ( користувача земельної ділянки) ОСОБА_1 .

При цьому, в даній інформації взагалі відсутнє ім`я по батькові, номер та серія паспорта, місце проживання, цієї особи.

Документ який став підставою для виникнення права власності: рішення органу виконавчої влади 06.11.2007 за № 434, Державний акт від 05.02.1998 р. І-ПЛ 058406.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять копію Державного акту від 05.02.1998 І-ПЛ 058406.

В той же час, згідно копії Розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 434 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 06.11.2007 ( а.с. 248, т.с.2), цим розпорядженням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Мартинову Владиславу Вікторовичу.

Тобто, зазначене розпорядження ні яким чином не могло бути підставою для внесення до реєстру інформацію про право власності на земельну ділянку саме за ОСОБА_1 .

Крім того, наданий до справи Витяг містить суперечливу інформацію.

Так, у розділі «Загальні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:009:0013 площею 0,7050 міститься інформація, що земельна ділянка належить до державної власності. В той же час, у розділі «Відомості про право власності / право постійного користування», мається запис, що земельна ділянка належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 , без зазначення, як паспортних даних цієї фізичної особи так і її місце проживання.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №698/123-21 від 09.07.2021, № 399/42-21 від 20.09.2021 , відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, державний акт серії І-ПЛ № 058406 від 05.02.1998 р. виданий іншій особі, а саме ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка розташована на території Авбазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

На ім`я ОСОБА_1 зареєстровано Державні акти серія ЯГ №№ 665398, 665391 на право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

За інформацією Терешківської сільської ради Полтавського району у них відсутні інформація про реєстрацію право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку на підставі Державного акту І-ПЛ 058406 від 05.02.1998 р.

Матеріали справи не містять копії Державного акту І-ПЛ 058406 від 05.02.1998 р.

Інших доказів, окрім ксерокопії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивачем, на підтвердження того, що спірна земельна ділянка на час укладання Договору оренди землі, перебувала у приватній власності, до матеріалів справи не надано.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не доведено, що спірна земельна ділянка на час укладання Договору оренди від 11.01.2008 р. належала на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 .

За таких обставин, судова колегія погоджується з доводами прокурора, що судом першої інстанції безпідставно було зроблено висновок про те, що Полтавська районна державна адміністрація не мала належного обсягу цивільної дієздатності для укладання спірного договору, тому що не мала зареєстрованого права власності на земельну ділянку, оскільки таке право було зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до приписів статті 17 Земельного кодексу України ( у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних правовідносин належало розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Стаття 125 Земельного кодексу України ( в редакції від 27.04.2007 р.) встановлювала, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. ( ч.2 ст.125 ЗК України)

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється ( ч.3 ст.125 ЗК України) .

Відповідно до приписів статті 126 Земельного кодексу України ( в редакції від 27.04.2007р.) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 2073 від 25.12.1998 р. було затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі.

Постанова Кабінету Міністрів України за № 2073 від 25.12.1998 р. втратила чинність тільки у 2011 році згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року N 791.

Тобто на час укладання Договору оренди від 11.01.2008 р. діяв Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України за № 2073 від 25.12.1998 р.

Цей Порядок визначав єдині умови реєстрації договорі оренди та договорів суборенди земельних ділянок.

Відповідно до п.2 Порядку, Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення або припинення права оренди земельної ділянки.

Пунктом 3 Порядку було встановлено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів. ( п.4 Порядку)

Пунктом 11 Порядку встановлено, що Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. ( п.13 Порядку)

Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. ( п.14 Порядку)

В матеріалах справи міститься копія Договору оренди від 11.01.2008 р. підписаного між Фізичною особою-підприємцем Мартиновим Владиславом Вікторовичем (далі - ФОП Мартинов В.В.) та Полтавською районною державною адміністрацією (далі - Полтавська РДА).

На вказаному Договорі міститься наступний запис про державну реєстрацію: «Договір зареєстрований у Полтавському кущовому реєстраційному офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.01.2008р. за №01».

Факт реєстрації Договору підтверджується також інформацією Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 399/42-21 від 20.09.2021.

Докази, які б спростовували належну державну реєстрацію вказаного договору або свідчили про проведення реєстрації з порушенням вимог законодавства, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, які виникли до 01.01.2013 р. визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Судова колегія погоджується зі ствердженням апелянта, що фактичне не використання орендарем земельної ділянки не свідчить про недійсність договору оренди земельної ділянки.

Що стосується посилання позивача у тексті позовної заяви про те, що земельна ділянка повинна була надаватися виключно на конкурентних засадах.

По-перше, позивачем не вірно зазначено номер статті Земельного кодексу України, який регламентував порядок передачі земельних ділянок в оренду.

Замість статті 124 Земельного кодексу України позивачем зазначена стаття 125 Земельного кодексу України.

По-друге, положення статті 124 Земельного кодексу України про набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі набули чинності з 01.01.2008 р.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи з укладання спірного договору оренди відбувалися у 2007 році, а Розпорядження голови районної державної адміністрації про його укладання було прийнято 12.12.2007 р., тобто під час дії статті 124 Земельного кодексу України в попередній редакції.

Сам факт підписання Договору оренди землі у 11.01.2008 р. на виконання розпорядження, яке було прийнято 12.12.2007 не свідчить про те, що його необхідно було укладати виключно на аукціоні.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним Договору оренди землі від 11.01.2008 р.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним Договору оренди землі від 11.01.2008, відсутні підстави для повернення позивачу суми безпідставно набутих грошових коштів орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних у розмірі 1090494, 20 грн та втрат лісового господарства в сумі 27379,80 грн.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до частини 6 ст.21 Закону України «Про оренду землі» у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Крім того, судова колегія зазначає, що позивач, в обґрунтування сплати другому відповідачу грошових коштів за оренду землі надав до суду копії Дублікатів квитанцій ( а.с. 12-84, т.с.1) При цьому, у цих документах йде посилання про сплату орендної плати за договором оренди землі від 11.01.2007 р., а не 11.01.2008 р.

Доказів сплати позивачем орендної плати саме за договором оренди землі від 11.01.2008 р. матеріали справи не містять.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 р. № 1279 «Про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню», встановлено, що відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричиненого вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників для цілей, не пов`язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок.

Розрахунок розміру втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у випадках передбачених законом) є складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, відшкодування втрат лісогосподарського виробництва провадиться у випадку зміни цільового призначення земельної ділянки. На даний час за даними Публічної кадастрової карти України цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності площею 0,705 га з кадастровим номером :00:009:0013 - землі комерційного та іншого призначення, 03.07. Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва банно-оздоровчого комплексу.

З огляду на наведене, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки не є взагалі підставою для повернення коштів сплачених в порядку відшкодування втрат лісогосподарського виробництва у зв`язку із зміною цільового призначення земельної ділянки, оскільки обов`язок сплатити зазначені кошти пов`язаний безпосередньо з фактом зміни цільового призначення землі.

Відповідно до приписів ст. 275 Господарського процесуального кодексу України Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення визначено у статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Так, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку, судом першої інстанції, рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального права без урахування усіх обставин справи у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275,277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, на рішення Господарського суду Полтавської області від 13 листопада 2020 р. у справі №917/746/20 - задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Полтавської області по справі № 917/746/20 від 13.11.2020 - скасувати.

Прийняти по справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи підприємця Мартинова Владислава Вікторовича, м.Полтава, до Полтавської РДА Полтавської області, Терешківської сільської ради, м.Полтава, про визнання недійсним договору оренди землі від 11.01.2008, підписаний ФОП Мартиновим Владиславом Вікторовичем та Полтавською районною державною адміністрацією, предметом якого є оренда земельної ділянки комерційного призначення площею 0,705 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Терешківської сільської ради кадастровий номер :00:009:0013 для будівництва банно-оздоровчого комплексу та стягнення з Терешківської сільської обради Полтавського району Полтавської області на користь ФОП Мартинова Владислава Вікторовича суму безпідставно набутих грошових коштів орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 1 090 494 , 29 грн та втрати лісового господарства в сумі 27 379, 80 грн. - відмовити.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мартинова Владислава Вікторовича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Полтавської обласної прокуратури (, м.Полтава, 36000, вул.1100-річчя Полтави, 7) витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою 28 305,16 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.02.22.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Ільїн