ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. Справа№ 910/9870/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 (повний текст складено 17.09.2021)

у справі № 910/9870/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН»

про стягнення 10 177,00 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2021 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПАТ «СК «УНІКА») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (ПАТ «СК «Еталон») стягнення 10 771, 00 грн страхового відшкодування в порядку суброгації за ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «СК «УНІКА» вказує, що, здійснивши страхову виплату у розмірі 10 771,00 грн за договором добровільного страхування, набуло право зворотної вимоги до страховика винної у ДТП особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат з вирахуванням франшизи. Оскільки відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «СК «Еталон», ПАТ «СК «УНІКА» звернулось з позовними вимогами до ПАТ «СК «Еталон».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що у наявних в матеріалах справи документах відсутні докази на підтвердження вини страховика відповідача (зокрема, рішення суду чи визнання вини страховиком відповідача), а відтак у ПАТ «СК «Еталон» не виникає обов`язку як у страховика відшкодувати позивачу збитки в порядку суброгації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2021, ПАТ «СК «УНІКА» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «СК «УНІКА» вказує, що господарський суд першої інстанції не перевірив належним чином надані позивачем документи, не звернув увагу на те, що згідно з вимогами закону учасники ДТП не зобов`язані під час складання Європротоколу зазначати (визнавати) вину тієї чи іншої особи; не навів будь-яких аргументів зі сторони відповідача на спростування вини ОСОБА_1 . На думку скаржника, рішення суду є необ`єктивним, необґрунтованим та прийнято за неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9870/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 до надходження матеріалів справи № 910/9870/21.

01.12.2021 матеріали справи № 910/9870/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 поновлено ПАТ «СК «УНІКА» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «СК «УНІКА» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 у справі № 910/9870/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

ПАТ «СК «Еталон» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

За текстом відзиву ПАТ «СК «Еталон» погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності відомостей у графах 14 Європротоколу як зі сторони водія транспортного засобу А, так і водія транспортного засобу Б щодо наявності вини у скоєнні ДТП. Також відповідач повторює доводи відзиву на позовну заяву про те, що позивач до відповідача із заявою про страхове відшкодування до подання позову не звертався, а відтак його право не порушене.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

23.07.2020 ПАТ «СК «УНІКА» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) підписали Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014074/4615/0000028 (далі - договір страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу «Рено», д.н.з НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

08.09.2020 в м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. За взаємною згодою водії транспортних засобів склали повідомлення про ДТП (Європротокол).

Назване повідомлення про ДТП (Європротокол) складене обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Місцевий господарський суд також відзначив, що у Європротоколі відсутні відомості у графах 14 як зі сторони водія транспортного засобу А, так і водія транспортного засобу Б щодо наявності вини у скоєнні даного ДТП.

Станом на дату ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у СК «Еталон» згідно з полісом Серії АР №000343452 від 24.04.2020, франшиза 0,00 грн, ліміт шкоди майну - 130 000,00 грн.

Відповідно до виставленого ФОП Тригуба С.В. рахунка-фактури №СПД-000658 від 16.09.2020 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля «Рено», д.н.з НОМЕР_1 , складає 10 771,00 грн.

18.09.2020 ПАТ «СК «УНІКА» на виконання умов договору страхування здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10 771,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №172310.

Звертаючись з позовом у цій справі, ПАТ «СК «УНІКА» просить стягнути з ПАТ «СК «Еталон» 10 771,00 грн виплаченого ним страхового відшкодування.

Заперечуючи проти заявлених вимог, у відзиві на позовну заяву ПАТ «СК «Еталон» вказує, що ПАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «Еталон» не зверталось, чим порушило спеціальний порядок звернення, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповіді на відзив позивач зазначив, що чинне законодавство передбачає можливість реалізації його права вимоги шляхом звернення з позовом до відповідача, про що свідчить усталена практика Верховного Суду.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (ст. ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Як встановлено вище, станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у СК «Еталон» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Серії АР №000343452 від 24.07.2020, франшиза 0,00 грн, ліміт шкоди майну - 130 000,00 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 10 771,00 грн страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання місцевого господарського суду на відсутність в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколі) відомостей про визнання вини у вчиненні ДТП будь-ким з водіїв колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 були внесені зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які дозволили учасникам дорожнього руху при скоєнні ДТП за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин, спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідних підрозділів Національної поліції про її настання.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що кореспондується з абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 №698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим розпорядженням до 31.12.2012 в розмірі 10000 гривень потерпілому; з 01.01.2013 - 25000 гривень потерпілому, з 01.02.2016 - 50 000 гривень потерпілому.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

На виконання умов Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування» Моторне (транспортне) страхове бюро України встановило відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затвердило протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до зазначеної Інструкції повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - письмове повідомлення встановленого МТСБУ зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

У разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Порядок заповнення Повідомлення:

Пункти 1, 2 заповнюються згідно з фактичними датою та часом настання ДТП із зазначенням місця ДТП;

У пунктах 3, 4 Повідомлення вірне твердження позначається знаком «Х»;

У пункті 5 зазначаються відомості про свідків ДТП. У разі, якщо свідки ДТП не встановлені або відсутні, то у цьому пункті робиться запис, наприклад: «не виявлені» або «відсутні»;

У пункті 6 зазначається інформація про страхувальника згідно з даними полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або «Зеленої карти» (далі - Сертифікат страхування);

Пункт 7 заповнюється згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та Сертифікату страхування. Відомості в зазначених документах мають співпадати;

Пункт 8 заповнюється згідно з даними Сертифікату страхування. Поле «ТАК» пункту 8 «Чи покриває поліс шкоду транспортному засобу?» позначається знаком «Х» за наявності договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО);

Пункт 9 заповнюється згідно з даними посвідчення водія - учасника ДТП. Також водій - учасник ДТП зазначає номер свого телефону або електрону адресу (е-mail) та адресу фактичного проживання;

У пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту);

У пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу;

У пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «Х» обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

Обов`язково зазначається кількість відмічених знаком «Х» клітинок;

У пункті 13 відображаються: розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, стрілками напрямок їх руху, дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг. Для позначення автомобіля використовується позначка « »;

Для зображення роздільних смуг, перехрестків та вулиць використовуються позначки «¦ », « + », « = »;

У пункті 14 надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. У разі необхідності дозволяється використання додаткового аркуша. У такому випадку в пункт 14 Повідомлення вноситься запис «додаткові пояснення на ___ аркушах додаються»;

У пункті 15 ставиться підпис (підписи) особи (осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення.

Як вбачається з Повідомлення (Європротоколу) від 08.09.2020, останній складений обома учасниками ДТП. У частинах, що стосуються інформації про 1-го та 2-го учасників ДТП зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП (1-й учасник, водій автомобіля «А», д.н.з НОМЕР_2 , у клітинці 8 пункту 12 «Обставини» вказав обставину ДТП - зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі), а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі.

Крім того, саме лише факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Зокрема, учасниками ДТП було обрано схему ДТП, якою підтверджуються пояснення 1-го учасника - водія автомобіля «Ніссан», д.н.з НОМЕР_2 , щодо обставин ДТП.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на обрану схему та вказав, що у зазначеному Європротоколі відсутні відомості у графах 14 як зі сторони водія транспортного засобу А, так і водія транспортного засобу Б щодо наявності вини у скоєнні даного ДТП.

Колегія суддів з цього приводу зазначає таке.

По-перше, згідно з Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у п. 14 надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. У разі необхідності дозволяється використання додаткового аркуша. У такому випадку в п. 14 Повідомлення вноситься запис «додаткові пояснення на ___ аркушах додаються». Тобто Інструкція не містить вимоги про зазначення особою у п. 14 Повідомлення про визнання / невизнання нею вини у ДТП.

По-друге, вказана Інструкція щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду визначає умови застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції.

Зокрема, Додаток до зазначеної Інструкції визначає типові схеми дорожньо-транспортних пригод та розподіл відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду.

Схема ДТП, що мала місце 08.09.2020, відноситься до Розділу І Інструкції «Дорожньо-транспортні пригоди, що скоєні при русі транспортних засобів в одному напрямку» та відповідає схемі 1.2, відповідно до якої розподіл відповідальності не залежить від типу ТЗ, що брав участь в ДТП, і ділянки дороги, на якій сталося зіткнення (проїзна частина, узбіччя, розділювальна смуга або лінії розмітки, що позначає межу смуги руху); допоміжні відмітки у п. 12 «Повідомлення про ДТП» - 8, 12, 13; розподіл відповідальності = « 1» ? цей учасник ДТП порушив відповідні вимоги ПДР, що стало основною причиною скоєння ДТП, і несе повну відповідальність за шкоду, заподіяну у результаті ДТП.

В цьому випадку відповідні вимоги ПДР порушив водій транспортного засобу «Ніссан», що стало основною причиною скоєння ДТП.

Наведеним спростовуються відповідні доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно зі ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з тим, що учасники ДТП спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства, і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, а саме водія транспортного засобу «Ніссан», д.н.з НОМЕР_2 , у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди у розмірі 10 771,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів відзиву на позовну заяву та відзиву на апеляційну скаргу апеляційний господарський суд зазначає, що, переглянувши в касаційному порядку справу №465/4287/15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 підтримала власний правовий висновок (викладений у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к) щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Вказане свідчить про сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону №1961-IV, зокрема щодо відсутності обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути скасовано з прийняттям нового - про задоволення позову ПАТ «СК «УНІКА» до ПАТ «СК «Еталон» про стягнення 10 771,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду з прийняттям нового - про задоволення позову.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 у справі №910/9870/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2021 у справі №910/9870/21 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ) про стягнення 10 177,00 грн задовольнити.

4. Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, ) 10 177,00 грн страхового відшкодування та 2 270,00 грн судового збору.

5. Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, ) 3 405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Справу №910/9870/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак