ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/926/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РІЦ», м. Тячів Закарпатської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВ», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Телецька Інна Іванівна , м. Тячів, Закарпатської області

про визнання договору поруки припиненим та зняття заборони з нерухомого майна

секретар судового засідання - Сінкіна Е.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом б/н від 26.10.2021 (вх. № 02.3.1-05/916/21 від 26.10.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВ» (далі - ТОВ «ЕЛЬВ»/відповідач), яким просить суд визнати договір іпотеки припиненим; усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття заборони.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить суму 4540,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

В ході підготовчого провадження позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову від 05.01.2022 б/н, у якій просить змінити пункт 2 вимоги позивача та викласти його в наступній редакції: «Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, який укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем - ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року.».

Ухвалою суду від 19.01.2022 заяву позивача про зміну предмету позову - задоволено; змінено пункт 2 вимоги позивача та викладено його в наступній редакції: «Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, який укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем - ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року.»; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Телецьку Інну Іванівну (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ); підготовче провадження судом закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, змінений позов підтримав повністю та просив такий задоволити.

Відповідач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив та не скористався правом на подання відзиву у встановлений судом строк.

26.01.2022 третя особа подала до канцелярії суду пояснення, у якому підтвердила укладення нею, як фізичною особою-підприємцем, з ТОВ «ЕЛЬВ» кредитного договору №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди до нього від 10 листопада 2005 року, за яким отримала товар на загальну суму 404 000,00 гривень, що була еквівалентною 80 000,00 доларів США, майновим поручителем по якому погодилося виступити ТОВ «РІЦ», надавши у якості забезпечення (іпотеки) свою будівлю, що знаходиться за адресою: м. Тячів, вул. Шапошнікова, буд. 6. Стверджує, що нею зобов`язання перед ТОВ «ЕЛЬВ» виконі достроково у повному обсязі, а саме у березні 2006 року, що підтверджується наявною у неї копією акта звірки взаємних розрахунків від 15 березня 2006 року, копію якого додала до своїх пояснень та надала представнику позивача на його адвокатський запит. Зазначила, що ще у 2017 році припинила свою індивідуальну підприємницьку діяльність, припиненню якої передувала документальна податкова перевірка. Стверджує, що свої договірні зобов`язання за вказаним договором майнового кредиту виконала повністю, претензій від ТОВ «ЕДЬВ» не отримувала. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, просить розглянути справу без її участі.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих учасниками справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позивач виступив у якості майнового поручителя перед відповідачем на виконання зобов`язань Боржника фізичної особи-підприємця Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди до нього від 10 листопада 2005 року. Вважає, що зобов`язання припинене належним виконанням, що підтверджується відповідним повідомленням ФОП Телецької І. І. (Боржник) від 22 березня 2006 року та актом звірки взаємних розрахунків між ФОП Телецька І. І. (Боржник) та ТОВ «ЕЛЬВ» (Кредитор, Іпотекодержатель) від 15 березня 2006 року, а тому порука, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, що укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем, ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року є припиненою, що є безумовною підставою для зняття обтяження (заборони) з нерухомого майна, що є власністю позивача.

Заперечення відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

Позиція третьої сторони

Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Пояснила, що свої зобов`язання перед ТОВ «ЕЛЬВ» виконала достроково у повному обсязі, а саме у березні 2006 року, що підтверджується наявною у неї копією акта звірки взаємних розрахунків від 15 березня 2006 року. Підприємницьку діяльність припинила у 2017 році, припиненню якої передувала документальна податкова перевірка. Стверджує, що будь-які претензії від ТОВ «ЕЛЬВ» не отримувала.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЦ» є власником нерухомого майна: будинку №6 по вул. Шапошнікова у м. Тячів, що складається з нежитлової будівлі магазину - салону літ. А, складського приміщення прибудова А', складського приміщення літ. Б, складського приміщення літ. В загальною площею 1140 кв. м., право власності на яку підтверджено свідоцтвом на право власності САС№147660, виданого 10 липня 2009 року.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №280926562 від 24.10.2021 року в розділі «ВІДОМОСТІ З ЄДИНОГО РЕЄСТРУ ЗАБОРОН ВІДЧУЖЕННЯ ОБ`ЄКТІВ НЕРУХОМОГО МАЙНА» зазначено, що на об`єкт нерухомості - (будівлю магазину-салону літ. А, загальною площею 593,4 кв. м., - будівлю складу літ А' загальною площею 125,7 кв. м. по вул. Шапошникова, 6, м. Тячів) накладено заборону, реєстраційний номер обтяження 2592556, зареєстровано приватним нотаріусом Стойка Н. М., підстава обтяження: договір іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року.

Не знята заборона (виключення запису) виявилася перешкодою для укладення позивачем договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, що є безумовним обмеженням прав ТОВ «РІЦ» як власника будівлі.

Договір іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521 (далі - договір іпотеки) було укладено між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем: ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника фізичної особи-підприємця Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди до нього від 10 листопада 2005 року. Умовами іпотечного договору на забезпечення виконання основного договору (товарний кредит) на суму 80 000,00 дол. США (еквівалент якого становить 404 000,00 гривні ТОВ «РІЦ» було передано в іпотеку:

- будівлю магазину-салону літ. А, загальною площею 593,4 кв. м.;

- будівлю складу літ А', загальною площею 125,7 кв. м. Разом з будівлею були передані в іпотеку всі приналежності до будинків (систему водопостачання, каналізації, сигналізації, електрофікації та інше обладнання устаткування, що обслуговує ці об`єкти (пункт 1.2. Договору Іпотеки).

Відповідно до п. 2.1. Основного договору Боржник зобов`язався не пізніше 15 травня 2006 року повністю розрахуватися за поставлений Іпотекодержателем товар у повному розмірі. Ці зобов`язання були забезпечені майном поручителя ТОВ «РІЦ» на підставі договору іпотеки.

У відповідності до п. 3.1. договору іпотеки, право іпотеки виникає з моменту нотаріального посвідчення договору іпотеки і закінчується при повному виконанні Боржником основного зобов`язання за Основним договором,- кінцевий строк виконання якого 15 травня 2006 року.

Відповідно до п. 3.3. договору, зобов`язання забезпечені іпотекою, вважаються виконаними в разі повного виконання Боржником зобов`язань за Основним Договором, що визначені на час його виконання, а також відшкодовані збитки Іпотекодержателя, які можуть бути завдані порушенням Основного договору чи умов цього Договору, можливі витрати Іпотекодержателя, пов`язані із пред`явленням вимог та зверненням стягнення на Предмет іпотеки та витрати на утримання, збереження та страхування предмета Іпотеки.

Пунктом 3.15 договору іпотеки визначено умови припинення іпотеки:

- припинення зобов`язань, забезпечених іпотекою;

- реалізація Предмета іпотеки, відповідно до цього Договору;

- набуття Іпотекодержателем права власності;

- визнання договору Іпотеки недійсним;

- знищення (втрати) Предмета іпотеки, якщо Іпотекодавець-Майновий поручитель не відновить його;

- в інших випадках, встановлених Законом.

За наявними даними вхідної кореспонденції позивача 22 березня 2006 року на адресу ТОВ «РІЦ» надійшов лист від ФОП Телецька І. І. про те, що зобов`язання за товарним кредитом, визначеним Основним Договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою від 15 листопада 2005 року, перед Іпотекодержателем та Кредитором, ТОВ «ЕЛЬВ», виконані нею у повному обсязі. Тобто, ФОП Телецька І. І. повністю розрахувалася за товар (побутову техніку), що була отримана нею на умовах товарного кредиту від ТОВ «ЕЛЬВ». Таким чином, зобов`язання за Основним Договором та додатковою угодою були припинені виконанням проведеним належним чином.

З моменту накладення заборони за договором іпотеки з 14 листопада 2005 року по день звернення з позовом до суду ТОВ «ЕЛЬВ» не зверталося з претензією до ТОВ «РІЦ» або до суду про сплату боргу за невиконаним Основним договором з додатковою угодою, що були забезпечені майном поручителя на підставі укладеного договору іпотеки.

Відповідно до відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВ» перебуває у стані припинення з 2010 року: номер запису 2018410 в державному реєстрі 20.07.2010 року на підставі рішення суду, що не пов`язано з банкрутством.

Згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ЕЛЬВ» зазначено: внесення запису про початок процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації, 11.01.2014 15:10:43, 4018410, Саламаха О. П., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення про припинення юридичної особи, що не пов`язане з банкрутством юридичної особи, прийняте судом після 1 липня 2004 року від 04.06.2010 № 3391/10/1370 Львівський окружний адміністративний суд. Дата набрання чинності: 21.06.2010. Внесення запису про зупинення процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи, 19.03.2014 10:23:56, 5018410, Саламаха О.П., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

За вказаною адресою юридична особа - відсутня, про що свідчить рішення у справі №339/10/1370, яке набуло законної сили, та на підставі якого були вчинені відповідні реєстраційні дії. Так відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року судом встановлено, що ТОВ «ЕЛЬВ» не подає податкову звітність з 2009 року (9 місяців), юридична особа відсутня за юридичною адресою, що є підставою для початку процедури припинення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань».

Учасником ТОВ «ЕЛЬВ» є інша юридична особа ТОВ «АНГЕЛ», яка володіє 99% статутного капіталу (11 880 гривень) та фізична особа ОСОБА_2 - 1% (120 гривень) статутного капіталу. Відповідно до відомостей Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зазначених у повному витягу № 28162345 станом на 20.10.2021 року стан юридичної особи наступний: Державна реєстрація припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом, 04.03.2010 16:03:33, 7009311, Панкова О. Є., Печерська районна у місті Києві державна адміністрація, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 04.11.2009 № 15/324-б Господарський суд міста Києва, Дата набрання чинності: 04.11.2009 року.

Позивач зазначає, що можливості внести запис про зняття заборони з нерухомого майна (будівлі магазину-салону, літ. А, загальною площею 593,4 кв. м. та складського приміщення, літ А', загальною площею 125,7 кв. м.) накладеної приватним нотаріусом Стойка Н. М. на підставі договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за заявою Іпотекодержателя про повне погашення боргу Телецькою І. І. наразі не видається можливим через відсутність відповідача за вказаною юридичною адресою та перебуванням останнього більше 10-ти років у процесі припинення юридичної особи.

У зміненому позові позивач просить суд: визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, який укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем - ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року та зняти заборону з нерухомого майна: будівлі магазину-салону літ. А, загальною площею 593,4 кв. м. та будівлі складу літ А' загальною площею 125,7 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

У своїй заяві про зміну предмету позову позивач додатково зазначає, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; а також у пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). На підтвердження виконання основного зобов`язання позивач надав копію акту звірки взаємних розрахунків між ФОП Телецька І. І. та ТОВ «ЕЛЬВ» від 15.03.2006 року. Просив змінений позов задовільнити в повному обсязі.

Відповідач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив та не скористався правом на подання відзиву у встановлений судом строк.

Третя особа проти задоволення позову не заперечує, вказала, що свої зобов`язання за договором майнового кредиту виконала повністю, на підтвердження припинення зобов`язань надала копію акта звірки від 15.03.2006 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права, одним із проявів якого є непорушність права приватної власності та недопустимість протиправного позбавлення такого права.

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Схожі за змістом правові гарантії наведено і в актах найвищої юридичної сили країн Європейського Союзу.

Крім того, в Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать:

? визнання права власності (стаття 392);

? витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388);

? усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391);

? заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386);

? визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393);

? зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.

Водночас правовий режим майна суб`єктів господарювання встановлено статтею 133 Господарського кодексу України (ГК України), в якій, зокрема, визначено, що основу цього режиму становлять право власності та інші речові права ? право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених ЦК України. Майно суб`єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна.

За змістом статті 134 ГК України правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами Договір, відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статями 509, 510 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якщо одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення договорів іпотеки) визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин листопад 2005 року) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджується зібраними в справі матеріалами, між Боржником (ФОП Телецька І. І.) та Кредитором (ТОВ «ЕЛЬВ») було укладено 30 вересня 2005 року основний договір №40 та додаткову угоду до нього від 15 листопада 2005 року про надання товарного кредиту на суму на суму 80 000,00 доларів США (еквівалент якого становить 404 000,00 гривні). Відповідно до п. 2.1. Основного договору Боржник зобов`язався не пізніше 15 травня 2006 року повністю розрахуватися за поставлений Кредитором (Іпотекодержателем) товар у повному обсязі. Ці зобов`язання були забезпечені майном поручителя ТОВ «РІЦ» на підставі договору іпотеки.

На підставі ст. 557 ЦК України боржник, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, повинен негайно повідомити про це поручителя.

Боржник (ФОП Телецька І. І.) 22 березня 2006 року надіслала на адресу ТОВ «РІЦ» письмове підтвердження про те, що зобов`язання за товарним кредитом, визначеним Основним Договором №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди від 15 листопада 2005 року, перед Іпотекодержателем та Кредитором, ТОВ «ЕЛЬВ» виконані нею у повному обсязі.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Тобто, строк, у розумінні ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу, Договором Іпотеки не встановлено, оскільки зобов`язання зберігають дію до повного погашення боргу ФОП Телецькою І.І.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції чинній на день підписання Договору Іпотеки): порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у першому реченні частини 4 статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки» слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються.

Зокрема, договором Іпотеки не визначено строк виконання основного зобов`язання Боржником, а лише встановлено подію - до повного виконання зобов`язань перед Кредитором, то відповідно порука припиняється, якщо кредитор не пред`явив позову до майнового поручителя впродовж одного року від дня укладення договору поруки. Дата укладення Договору Іпотеки: 14 листопада 2005 року. Оскільки, ТОВ «ЕЛЬВ» не пред`являв позов про стягнення заборгованості по основному договору №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди від 10.11.2005 року, до майнового поручителя - ТОВ «РІЦ» упродовж року: з 14.11.2005 року по 14.11.2006 року, то відповідно порука припинилася 15 листопада 2006 року.

Відповідач не пред`являв жодних позовів до боржника (ФОП Телецька І. І.) та/чи іпотекодавця ТОВ «РІЦ», що в сукупності з повідомленням боржника за 22 березня 2006 року й актом звірки взаємних розрахунків боржника та кредитора від 15 березня 2006 року та у взаємозв`язку з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України є підтвердженням припинення поруки (основного зобов`язання).

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Отже, у зв`язку із відсутністю заборгованості у боржника за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, іпотекодержатель (обтяжувач) повинен був вчинити дії щодо зняття іпотеки (повідомити про погашення товарного кредиту), однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права позивача, як власника цього майна.

Необхідно зазначити, що зняття заборони на відчуження здійснюється не самим іптекодержателем, а за наявності відповідної заяви останнього, що не є тотожними діями.

Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за основним договором (товарним кредитом) від 30 вересня 2005 року №40 та додаткової угоди від 15 листопада 2005 року виконані в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, яке є похідним від кредитного договору, припиняються.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Вирішуючи питання щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, накладених на підставі іпотечного договору, суд виходить з наступного.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.

Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Тобто разом з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Отже, з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Таким чином, змінені вимоги позивача про визнання припиненою поруки, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, який укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та ТОВ «РІЦ», - Іпотекодавець/Майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені фактичні обставини у справі, зокрема, припинення зобов`язань ФОП Телецької І. І. перед ТОВ «ЕЛЬВ» за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додаткової угоди до нього від 10 листопада 2005 року, суд вважає, що похідне зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521 у позивача перед відповідачем також припинилось.

За таких обставин суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги про визнання припиненою поруки, яка виникла на підставі Договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, який укладений між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та Іпотекодавцем - ТОВ «РІЦ», - майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року, є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Стосовно неявки відповідача в судове засідання слід зазначити наступне, згідно частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 3, 4 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Водночас, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, яка відповідає юридичній адресі, вказаній в ЄДРПОУ, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, не вручення під час доставки, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №44/227-б.

На підставі ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі ч. ч. 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що змінений позов слід задовольнити у повному обсязі.

IV. Розподіл судових витрат:

За правилами ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 80, 129, 165, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «РІЦ» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВ» про визнання поруки припиненою, зняття заборони відчуження, вилучення запису з реєстру - задовольнити.

2. Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року за реєстраційним номером №8521, укладеного між ТОВ «ЕЛЬВ», - Іпотекодержатель та ТОВ «РІЦ», - Іпотекодавець/Майновий поручитель, на виконання зобов`язань Боржника Телецької Інни Іванівни (ІПН НОМЕР_1 ) за Основним договором №40 від 30 вересня 2005 року та додатковою угодою до нього від 10 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н. М., реєстровий № 8521.

3. Зняти заборону відчуження нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЦ» (90500, Закарпатська обл., місто Тячів, вул. Шапошнікова, будинок 6, ) накладену приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н. М. по договору іпотеки ВСЕ №80 від 14.11.2005 року, додаткові дані - реєстраційний номер обтяження 2592556.

4. Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек запис № 2592556 від 14.11.2005 року про накладення заборони на відчуження нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЦ» (90500, Закарпатська обл., місто Тячів, вул. Шапошнікова, будинок 6, ).

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВ», (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 147, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЦ» (90500, Закарпатська обл., місто Тячів, вул. Шапошнікова, 6, ) 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.01.2022

Суддя Л. В. Андрейчук