ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. Справа №914/2543/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

сторони в судове засідання не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова №5023 від 16.11.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/3845/21 від 17.11.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2021

у справі №914/2543/21

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів;

до відповідача Приватного підприємства «РОМОКС», с. Велика Сушниця;

про стягнення 68 715,19 грн заборгованості з неустойки

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПП «Ромокс» 68 715,19 грн заборгованості з неустойки за період з квітня 2021 р. по 14.05.2021 р.

Позов мотивований тим, що дія укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 закінчилась 19.10.2020, відповідач повернув позивачу орендоване майно лише 14.05.2021, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі нерухомого військового майна.

Позивач повідомляв відповідача листом № 5439 від 18.11.2020 про припинення договору оренди та необхідність повернути предмет договору оренди орендодавцю. Відповідачем повернуто майно орендодавцю з порушенням строків, встановлених п. 10.9 договору оренди.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.10.2021 у справі №914/2543/21 у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони у справі за взаємною згодою визначили момент припинення дії Договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.1.2011 р. (зі змінами) нерухомого військового майна, шляхом укладення додаткової угоди та Акту. Сторони домовились, що з 14.05.2021 дія згаданого договору оренди припинилась, врегулювавши у такий спосіб правовідносини щодо користування нерухомим військовим майном, які виникли між ними до 14.05.2021.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова подано апеляційну скаргу №5023 від 16.11.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/3845/21 від 17.11.2021), у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2021 у справі №914/2543/21 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПП «РОМОКС» на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 68 715,19 грн заборгованості з неустойки за період з квітня 2021 по 14.05.2021 року, посилаючись на те, що дія укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди № 31/2011/КЕВ 17.12.2020 закінчилась 19.10.2020.

Скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області в справі №914/283/21 від 24.05.2021 закрито провадження у справі за позовом КЕЧ м.Львова до ПП «Ромокс» про витребування майна у зв`язку із добровільним поверненням майна відповідачем. Станом на момент подачі вказаного позову орендар майно не повернув, що стало причиною подачі позову та свідчить про бездоговірне використання майна відповідачем.

На думку скаржника, орендодавець чітко визначив волю щодо припинення орендних правовідносин 18.11.2020 листом №5439 про припинення договору оренди та необхідність повернути предмет договору оренди орендодавцю, отже договір оренди №31/2011-КЕВ не може бути пролонгованим.

ПП «РОМОКС» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що враховуючи матеріали справи та приписи ст.764 ЦК України договір оренди був автоматично продовжений на строк до 19.10.2023, а тому відсутні підстави для нарахування позивачем неустойки за несвоєчасне звільнення відповідачем орендованого приміщення. Підписанням додаткової угоди від 14.05.2021 позивач визнав факт автоматичного пролонгування дії договору оренди від 28.10.2011 на строк, який був раніше встановлений договором (до 19.10.2023), про що зазначено у додатковій угоді.

Відповідач вважає, що надіслання позивачем на його адресу 18.11.2020 листа з повідомленням про припинення договору оренди та необхідність повернути майно, суперечить вимогам ч. 4 ст. 284 ГК України та ст. 764 ЦК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2021 у справі №914/2543/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова №5023 від 16.11.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/3845/21 від 17.11.2021), апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи.

На підставі договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Героїв Крут, 27, військове містечко № 228, буд. № 5, з урахуванням додаткових договорів до цього договору (а.с. 5-33), між сторонами у справі виникли орендні правовідносини щодо оренди державного нерухомого майна, яке було предметом договору.

Відповідно до укладених між сторонами у справі додаткових угод до договору оренди № 31/2011/КЕВ ними погоджено строк його дії з 26.10.2017 по 19.10.2020 включно та зменшено площу предмета оренди до 323,1 кв. м. Додатковою угодою від 03.02.2015 сторони змінили п.п. 1.1. розділу 1 «предмет Договору».

Як вбачається із матеріалів справи, позивач направив відповідачу 14.09.2020 претензію № 4292 (а.с. 37), у якій повідомив його про донарахування індексації за період з 01.01.2016 по 25.10.2017, в сумі 21 682,19 грн, у тому числі ПДВ, та просив сплатити цю суму, а також 10 423,63 грн заборгованості з компенсації земельного податку (за 7 місяців), а також повідомив відповідача, що у випадку не погашення боргу протягом 5-ти днів з дня отримання претензії, дія договору буде припинена по його закінченню.

Позивач зазначив, що тільки 14.05.2021 сторони підписали Акт приймання-передачі нерухомого військового майна, що перебувало в оренді у відповідача на підставі договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 (зі змінами) та створена позивачем комісія прийняла повернене з оренди нерухоме майно.

Таким чином, позивач вважає, що орендарем не виконано та не повернуто своєчасно відповідно до п.10.9 договору нежитлові приміщення площею 323,1 кв.м в будівлі №5 військового містечка №228 за адресою: м.Львів, вул. Героїв Крут, 27.

Позивачем, у зв`язку із порушенням порядку звільнення відповідачем приміщення нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної орендної плати у розмірі 68 715,19грн, яку і просить стягнути у судовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі договору оренди.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, зокрема, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Сторони вільні в укладені договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено договір оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Героїв Крут, 27, військове містечко № 228, буд. № 5 та додаткові угоди, якими погоджено строк його дії з 26 жовтня 2017 року по 19 жовтня 2020 року.

14.09.2020 позивач направляв відповідачу претензію № 4292, у якій повідомив його про донарахування індексації за період з 01.01.2016 по 25.10.2017, в сумі 21 682,19 грн, у тому числі ПДВ, та просив сплатити цю суму, 10 423,63 грн заборгованості з компенсації земельного податку (за 7 місяців), а також повідомив відповідача, що у випадку не погашення боргу протягом 5-ти днів з дня отримання претензії, дія договору буде припинена по його закінченню.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 24.11.2020, тобто більше, ніж за місяць після припинення строку дії договору, позивач направив відповідачу на адресу: с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, листа за № 5439 від 18.11.2020, в якому позивач повідомив, що 19.10.2020 закінчився термін дії договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011, а тому припиняється чинність цього договору внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Вказане підтверджується наявними у матеріалах копіями листа № 5439, накладної ПАТ «Укрпошта» від 24.11.2020 та опису вкладення у лист від 24.11.2020 (а.с. 38,39).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у листі від 18.12.2020 (а.с. 40) просив позивача продовжити строк дії договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011.

Позивач листом за № 6189 від 24.12.2020 (а.с. 41-42) повідомив, що у зв`язку із не досягнутими домовленостями щодо істотних умов договору, ним прийнято рішення не продовжувати згаданий договір оренди та просив повернути орендоване майно.

Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

В силу положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

14.05.2021 між сторонами у справі укладено додаткову угоду про припинення договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 (із змінами), у якій сторони домовились, що з 14.05.2021 дія договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.1.2011 (зі змінами) нерухомого військового майна, припинено (п. 1.). Сторони погодили у пунктах 3 та 4 додаткової угоди, що з моменту повернення майна та підписання акту приймання-передачі майна, дія договору припинена; додаткова угода є невід`ємною частиною договору.

Також, 14.05.2021 сторони підписали Акт приймання-передачі нерухомого військового майна, що перебувало в оренді у відповідача на підставі договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.10.2011 (зі змінами). Відповідно до цього Акта приймання-передачі відповідач передав, а комісія, створена позивачем, прийняла повернене з оренди нерухоме майно у стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, 14.05.2021.

Скаржник вважає, що дія укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди № 31/2011/КЕВ 17.12.2011 закінчилась 19.10.2020, а оскільки орендарем не виконано умови договору та не повернуто своєчасно відповідно до п.10.9 договору нежитлові приміщення площею 323,1 кв. м в будівлі №5 військового містечка №228 за адресою: м. Львів, вул. Героїв Крут, 27, відповідачу нараховано неустойку у розмірі подвійної орендної плати у сумі 68 715,19грн.

Однак, з врахуванням наведених вище обставин у сукупності, судова колегія прийшла до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення неустойки, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони на підставі згаданих вище додаткової угоди від 14.05.2021 та Акта приймання-передачі від 14.05.2021 за взаємною згодою визначили момент припинення дії договору оренди № 31/2011/КЕВ від 28.1.2011 (зі змінами) нерухомого військового майна, шляхом укладення таких додаткової угоди та акта. Вказана домовленість сторін не суперечить вимогам ч. 3 ст. 631 ЦК України.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для висновків про невиконання відповідачем взятого на себе обов`язку із своєчасного повернення орендованої речі та наявності у позивача встановленого приписами п. 10.11 договору та статті 785 ЦК України права вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час такого прострочення.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Окрім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,276, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 23.10.2021 у справі №914/2543/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова №5023 від 16.11.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/3845/21 від 17.11.2021) без задоволення.

2.Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судова колегія доводить до відома сторін, що оскільки з 17.01.2022 по 21.01.2022 колегія суддів суду у складі: головуючого судді Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В. перебувала у відпустці та у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю з 24.01.2022 по 31.01.2022 суддів Галушко Н.А. та Орищин Г.В., повний текст постанови складено та підписано 01.02.2022.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.