РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022Справа № 910/15917/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Утесистем"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Представники:

від позивача: Рибницька І.О., Маландій Д.М.;

від відповідача: Пащенко М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Утесистем" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 94-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" від 12.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комітету прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки відповідачем не доведено факт отримання позивачем вимоги 07.12.2020, як підставу для накладення на нього штрафу, у зв`язку з неподання інформації у визначений у вимозі строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Утесистем" залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Утесистем" строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.10.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Утесистем" надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (надіслане засобами поштового зв`язку - 11.10.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.11.2021. Зобов`язано Антимонопольний комітет України надати суду у строк до 16.11.2021 належним чином засвідчені копії матеріалів справи № 130-26.13/9-21 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" на електронному носії.

15.11.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вимога Комітету була отримана позивачем 07.12.2020, тож останній день для надання інформації на вимогу припадав на 22.12.2020, проте позивач надав інформацію 28.12.2020, тобто поза межами строку, встановленого державним уповноваженим, внаслідок чого накладено штраф на позивача. Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 18.10.2021 Антимонопольний комітет України надав копії матеріалів справи № 130-26.13/9-21.

Також, 15.11.2021 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи № 910/15917/21 здійснювати у закритому судовому засіданні.

15.11.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав клопотання, в якому у зв`язку з перебуванням представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Утесистем" в іншій країні, просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судовому засіданні 18.11.2021, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні, оскільки юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені в клопотанні обставини не є підставою для його задоволення.

Також, у судовому засіданні 18.11.2021 відкладено розгляд справи на 16.12.2021.

02.12.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема зазначає, що відповідачем під час винесення оскаржуваного рішення не було досліджено питання дотримання/недотримання АТ «Укрпошта» своїх обов`язків щодо перевірки повноважень отримувача листа (вимоги) № 130-2613/02-16430 від 01.12.2020 від імені позивача, тобто Комітет не доведено що такий лист було отримано уповноваженим представником ТОВ "Утесистем".

У судовому засіданні 16.12.2021, розглянувши подане відповідачем клопотання, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відмовив у його задоволенні (мотиви викладені в ухвалі суду від 16.12.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/15917/21 призначено на 27.01.2022.

У цьому судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.01.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 94-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 01.12.2020 № 130-26.13/02-16430 у встановлений ним строк.

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» штраф у розмірі 64 388, 00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення АМК прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, зокрема відповідачем не доведено факт отримання 07.12.2020 представником позивача вимоги Комітету, як підставу для застосування до позивача відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Відповідно до п.п. 13-15 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольний комітет України у рамках розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» від 24.09.2020 б/н (далі - ТОВ «ВЕРБА-ВВ») (вх. Комітету № 8-01/353-АМ від 28.09.2020) щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції товариством з обмеженою відповідальністю "Утесистем" під час надання послуг з організації та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини, у межах повноважень, передбачених статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», направив ТОВ "Утесистем" вимогу державного уповноваженого Комітету про надання інформації від 01.12.2020 № 130-26.13/02-16430 (далі - Вимога).

Проте, ТОВ «Утесистем» надало відповідь на Вимогу з порушенням строку, встановленого у Вимозі.

Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 01.02.2021 № 07/27-р було розпочато розгляд справи № 130-26.13/9-21 за ознаками вчинення ТОВ «Утесистем» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Комітету на Вимогу в установлений державним уповноваженим Комітету строк.

Листом від 03.02.2021 № 130-26.13/07-1701 ТОВ «Утесистем» надіслано копію розпорядження державного уповноваженого Комітету від 01.02.2021 № 07/27-р про початок розгляду справи № 130-26.13/9-21.

Листом від 25.05.2021 № 130-26.13/07-7827 ТОВ «Утесистем» направлено подання про попередні висновки у справі від 24.05.2021 № 130-26.13/9-21/251-спр.

Листом від 24.06.2021 б/н (вх. Комітету № 8-07/9121 від 30.06.2021) позивач надав Комітету заперечення на подання про попередні висновки.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

В абз. 4-5 п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з`ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з відомостей щодо ТОВ «Утесистем», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом його діяльності позивача є лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами, а також інші види діяльності, а саме: оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; консультування з питань інформатизації.

Тобто, ТОВ «Утесистем» є суб`єктом господарювання відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Державний уповноважений Комітету в ході розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» від 24.09.2020 б/н (вх. Комітету № 8-01/353-АМ від 28.09.2020) щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ «Утесистем» під час надання послуг з організації та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини, у межах повноважень, направив позивачу вимогу № 130-26.13/02-16430 від 01.12.2020, відповідно до якої позивачу протягом 15 календарних днів із моменту отримання Вимоги необхідно було надіслати Комітету визначену у Вимозі інформацію та належним чином завірені копії документів.

У Вимозі ТОВ «Утесистем» було повідомлено, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов`язковими для виконання у визначений строк. Відповідно до статті 22-1 цього ж закону суб`єкти господарювання зобов`язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Крім того у Вимозі зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену 3 статтею 52 цього Закону.

Також, у вимозі зазначено, що у разі відсутності можливості надання запитуваної інформації у визначений вимогою строк, не пізніше кінцевої дати на надання відповіді, визначеної в цій вимозі, ТОВ «Утесистем» може звернутися до Комітету з обгрунтованим клопотанням про продовження строку на надання інформації на вимогу, із поясненням причин неможливості надання запитуваної інформації у визначений у имозі строк.

Отже, позивач був поінформований про правові наслідки неподання інформації, подання недостовірної інформації або інформації в неповному обсязі.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 399 Вимогу № 130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 було отримано представником ТОВ «Утесистем» 07.12.2020, а саме Смоляром Ю.Ю.

Отже, останній день строку надання інформації на Вимогу припадав на 22.12.2020.

Листом від 28.12.2020 б/н (вх. Комітету № 8-02/17328 від 28.12.2020) ТОВ «Утесистем» було надано інформацію на вимогу.

Тобто, таку інформацію надано позивачем поза межами строку, встановленого державним уповноваженим Комітету.

Таким чином, позивач не надав відповіді на Вимогу № 130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 у строк, встановлений державним уповноваженим Комітету для надання інформації.

При цьому, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з заявами/клопотаннями щодо подовження строку надання інформації на Вимогу державного уповноваженого Комітету та/або щодо роз`яснення питань тощо.

Згідно із частиною сьомою статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету є органом Комітету.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно приписів ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання. Інформація, що становить банківську таємницю, надається у порядку та обсязі, визначених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до п.п. 13, 14, 15 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, вимога Комітету для суб`єктів господарювання є обов`язковою, ненадання інформації є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, незалежно від суб`єктивного ставлення позивача щодо доцільності такої інформації для розгляду справи Відділенням.

Разом з цим, за змістом статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» саме на Комітет покладено обов`язок щодо здійснення збору та аналізу доказів необхідних для винесення рішення у справі.

При цьому, частиною четвертою статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про виключність повноважень Комітету, зокрема, в частині визначення обсягу інформації, необхідної для розгляду справи.

Отже, оскаржуваним рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 94-р/тк від 12.08.2021 встановлено, що позивачем не надано відповіді на вимогу державного уповноваженого Комітету у встановлений ним строк.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення позивача щодо неналежного способу отримання вимоги державного уповноваженого, з огляду на наступне.

Як зазначено судом вище, відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 399 вимогу державного уповноваженого Комітету № 130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 було отримано 07.12.2020 представником ТОВ «Утесистем» Смоляром Ю.Ю.

З матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження належного вручення Вимоги позивачу, Комітет листом від 24.03.2021 № 130-26.13/07-4591 звернувся до АТ «УКРПОШТА» про надання інформації.

Листом від 15.02.2021 № 33-Т-1154 АТ «УКРПОШТА» надала відповідь на лист Комітету, в якому повідомила, що на грудень 2020 року порядок доставки пошти з ТОВ «Утесистем» не узгоджувався та уповноважених осіб не було визначено.

Крім цього, листом АТ «УКРПОШТА» від 05.04.2021 № 33-Т-2664 надано роз`яснення, що відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (із змінами) (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Якщо порядок доставки не узгоджувався, пошта доставляється на загальних умовах.

Також у Листі АТ «УКРПОШТА» вказано, що повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище отримувача, має офіційний статус, що передбачено положеннями Правил надання послуг поштового зв`язку, які розроблені відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок», Актів Всесвітнього поштового союзу та інших нормативних документів АТ «УКРПОШТА».

Так, згідно з пунктом 89 Правил надання послуг поштового зв`язку, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень. Поштові відправлення, в тому числі прості, адресовані «До запитання», видаються тільки адресату на підставі пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, положення Правил надання послуг поштового зв`язку свідчать, що видача рекомендованого поштового відправлення одержувачу здійснюється відділенням поштового зв`язку виключно за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, і власноруч зазначеного прізвища та підпису одержувача в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка.

Суд зазначає, що АТ «УКРПОШТА» у своєму листі від 05.04.2021 було вказано, що за повідомленням Сумської дирекції Укрпошти до грудня 2020 року в ТОВ «Утесистем» було два директори, а саме: Маландій Д.М. та Смоляр Ю.Ю . Договір про доставку / вручення поштових відправлень та періодичних друкованих видань ТОВ «Утесистем» та довіреність ТОВ «Утесистем» до відділення поштового зв`язку (далі - ВПЗ) № 14 м. Суми не надавалися. Тому рекомендований лист № 399 від 02.12.2020 на адресу ТОВ «УТЕСИСТЕМ» (вул. Петропавлівська, 77б/2, м. Суми, 40000) вручений Смоляру Ю.Ю. 07.12.2020 під підпис без пред`явлення довіреності. На даний час ТОВ «Утесистем» розділилося на три організації: Товарносировинна біржа «Сумська ресурсна біржа», директором якого являється Смоляр Ю.Ю. , ТОВ «Утесистем» та ТОВ «УТЕСИСТЕМ+», директором яких є Маландій Д.М.

На підтвердження вказаного вище АТ «УКРПОШТА» надіслало Комітету копії довіреностей Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа», ТОВ «Утесистем» і ТОВ «УТЕСИСТЕМ+» від 01.02.2021 стосовно представлення їх інтересів (що пов`язані з отриманням / відправленням посилок, листів, будь-якої іншої поштової кореспонденції, у тому числі цінної та замовної) визначеними ними особами перед всіма відділеннями АТ «УКРПОШТА».

Згідно з копіями відповідних довіреностей Товарно-сировинна біржа «Сумська ресурсна біржа», ТОВ «Утесистем» і ТОВ «УТЕСИСТЕМ+» знаходяться за однією адресою, а саме: вул. Петропавлівська, 77б/2, м. Суми, 40000. Також довіреністю Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» від 01.02.2021 передбачено, що її директор Смоляр Ю.Ю. доручає Маландію Д.М. представляти інтереси Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» перед всіма відділеннями АТ «УКРПОШТА» та здійснювати всі необхідні дії в інтересах цієї біржі, які пов`язані з отриманням / відправленням посилок, листів, будь-якої іншої поштової кореспонденції Товарно-сировинної біржі, у тому числі цінної та замовної.

Отже, оскільки порядок доставки пошти АТ «УКРПОШТА» з ТОВ «Утесистем» не узгоджувався та уповноважених осіб не було визначено, пошта для позивача доставляється на загальних умовах, зокрема, реєстровані поштові відправлення вручаються одержувачам за умови пред`явлення ними документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Тобто, належними доказами отримання Вимоги позивачем 07.12.2020 є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 399, що має офіційний статус, та наявність запису на окремому аркуші книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень із зазначенням: факту її видачі листоношею поштового відділення зв`язку № 14 м. Суми 07.12.2020; даних, що посвідчують особу (без яких відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку неможливо отримати рекомендоване поштове відправлення); особистого підпису особи одержувача ( Смоляра Ю.Ю. ).

При цьому, твердження позивача про те, що Вимогу було знайдено у поштовій скриньці виконавчим органом підприємства 22.12.2020 року не підтверджено жодними доказами, а отже, не може бути взято до уваги.

Таким чином, доказами, зібраними у антимонопольній справі доводиться, а запереченнями та поясненнями позивача не спростовується висновок Комітету про те, що дії позивача, які полягали: у неподанні інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Комітету від 01.12.2020 № 130-26.13/02-16430 у встановлений ним строк, становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію у встановлені строки та в необхідних обсягах, яка вимагалась державним уповноваженим Антимонопольного комітету України у вимозі від 01.12.2020 № 130-26.13/02-16430, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Антимонопольний комітет України діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, а позивач в свою чергу зобов`язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2012 у справі №5023/599/12.

Отже, рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 94-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" від 12.08.2021 прийнято у межах, визначених законом повноважень.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Утесистем" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 07.02.2022

Суддя С. О. Щербаков