ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1019/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сичик М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, Канів, Черкаська область, 19000, ) про стягнення 105 537 грн 64 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (далі - відповідач), у якому позивач посилаючись на ст. ст. 11, 14, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 837-839, 841, 846, 853, 854, 882 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 180 Господарського кодексу України, ст. ст. 29, 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просить суд стягнути з відповідача 105 537 грн 64 коп. (з яких - 101 670 грн 00 коп. - основний борг, 915 грн 03 коп. - інфляційні втрати, 2 509 грн 72 коп. - пеня, 442 грн 89 коп. - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (виконавець) посилається на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (замовник) своїх зобов`язань за Договором № 19-04/01-ХП від 19.04.2021 року в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/1019/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 13.12.2021 року, визначено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали, запропоновано сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 10.12.2021 року;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали, одночасно надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив іншим учасникам справи та надати суду докази такого скерування;

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення іншим учасникам справи та надати суду докази такого скерування.

13.12.2021 року судом встановлено, що відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у підготовче засідання, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 23.11.2021 року поштового відправлення за трек-номером 342.

Відтак 08.12.2021 року є останнім днем на подання відповідачем відзиву у справі.

Однак, враховуючи вірогідність направлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" відзиву на позовну заяву засобами поштового зв`язку, враховуючи віддаленість місцезнаходження відповідача від Господарського суду Рівненської області, суд дійшов висновку про неможливість вирішення спору в даному судовому засіданні та про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті.

Присутній представник позивача не заперечив проти оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.12.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/1019/21 по суті на "17" січня 2022 р. на 14:15 год.

Судове засідання з розгляду справи по суті, яке було призначено на "17" січня 2022 р. на 14:15 год. не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Заголдної Я.В, про що помічником судді було подано службову записку на ім`я керівника апарату про погодження питання щодо розміщення на веб-сайті суду в мережі Інтернет у розділі «Новини» відповідної інформації для учасників справи та опубліковано на офіційному веб-сайті Господарського суду Рівненської області https://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/pres-centr/novyny/1241881/ повідомлення про те, що у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Заголдної Я.В., судові засідання, призначені на 17.01.2022 року, 18.01.2022 року не відбудуться.

Відповідно до п.п.6.1-6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Рівненської області (із змінами та доповненнями) та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 17 від 02.03.2018 року (із змінами та доповненнями) та погодженого листом Державної судової адміністрації України № 15-5170/18 від 15.03.2018 року у випадку тимчасової непрацездатності, відрядження, відпустки, тощо головуючого судді на строк що не призводить до порушення строків вирішення справи, повторний автоматичний розподіл не проводиться. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються помічником судді (особою, яка виконує його обов`язки) про неможливість проведення судового засідання.

У зв`язку з тим, що закінчились обставини, які зумовлювали неможливість проведення судового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.01.2022 року призначено судове засідання з розгляду справи № 918/1019/21 по суті на 27.01.2022 року.

27.01.2022 року судом встановлено, що учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про надіслання їх офіційні електронні адреси ухвали Господарського суду Рівненської області від 24.01.2022 року.

27.01.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання 27.01.2022 року без його участі.

Частиною 1 статті 3 ГПК України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Явка представників у судове засідання з розгляду справи № 918/1019/21 по суті обов`язковою не визнавалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Також судом встановлено, що відповідач у справі не скористався своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, господарський суд проводить судове засідання з розгляду справи по суті без участі представників Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво".

Крім того, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду спору за правилами спрощеного позовного провадження, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімія Парк» (далі - Виконавець») укладено договір № 19-04/01 -ХП (далі - Договір).

Предметом вказаного Договору за умовами пункту 1.1. є зобов`язання Виконавця на власний ризик надати послуги по нанесенню тимчасової дорожньої розмітки на автомобільній дорозі державного значення Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 150+500 - км 156+700, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги, відповідності до умов чинного договору.

Згідно з п.п. 1.2.-1.4. Договору замовник зобов`язаний забезпечити виконавця всіма необхідними дозволами, рішеннями, розпорядженнями, погодженнями тощо, якщо такі є необхідними для надання послуг.

Забезпечення послуг технологічним, енергетичним, електротехнічним та іншим устаткуванням покладається на виконавця.

Матеріали (ресурси), які необхідні для виконання робіт за цим договором забезпечується виконавцем.

Пунктом 2.1.1 договору сторони визначили ціну договору в розмірі 170 444,40 грн. з ПДВ.

Порядок здійснення оплати сторони врегулювали в розділі III Договору.

Так, п. 3.1. передбачено, що розрахунки за чинним договором здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця за фактично надані послуги на підставі об`ємів виконаних робіт згідно актів КБ-2 та КБ-3 протягом 10 календарних днів після підписання їх сторонами.

За змістом п. 3.2. замовник вважається боржником виконавця з моменту порушення замовником будь-якого строку або розміру сплати грошових коштів, передбачених п. 3.1. чинного договору.

В розділі 4 Договору сторони визначили свої права та обов`язки за договором.

Згідно з п. 4.2.1.-4.2.2. замовник зобов`язаний дотримуватись умов чинного договору та своєчасно і в повному обсязі сплачувати за надані послуги. Вказані обов`язки кореспондуються з правами виконавця своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Період надання послуг сторони передбачили в розділі V договору.

Зокрема, за умовами п. 5.1. договору виконавець надає послуги в обсязі, передбаченому нормами і правилами та в строки визначені п. 5.2. чинного договору.

Строки виконання робіт з 19.04.2021 року по 30.04.2021 року (п. 5.2. Договору).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи у подальшому додатковою угодою № 1 від 29.04.2021 до договору від 19.04.2021 сторони виклали його п. 5.2. у новій редакції, зокрема строк виконання робіт визначили з 19.04.2021 року по 30.09.2021 року.

Розділом VII договору сторони передбачили відповідальність сторін. В п. 7.3. укладеного договору сторони визначили, що замовник за даним договором несе відповідальність при порушенні терміну оплати за надані послуги у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки та 3% річних від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Додатком № 1 до Договору є договірна ціна, з якого вбачається що така є твердою.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір є укладеним, підписаний уповноваженими сторонами та скріплений відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, свої зобов`язання щодо виконання робіт ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» виконало у строки та в спосіб встановлений договором. А саме - позивачем здійснено нанесення тимчасової дорожньої розмітки на автомобільній дорозі державного значення Н-22 Устилуг- Луцьк-Рівне на ділянці км 150+500 - км 156+700, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 11.09.2021 року форми № КБ-2в, який підписаний зі сторони замовника та виконавця та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2021 року форми № КБ-3 від 11.09.2021 року.

Із вказаних документів судом встановлено, що сторони узгодили між собою, що вартість виконаних робіт становить 101 670,00 грн.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно п. 3.1. Договору сторони передбачили оплату виконаних робіт протягом 10 календарних днів з моменту прийняття робіт.

Відтак як вбачається із матеріалів справи, оскільки роботи прийняті замовником 11.09.2021 року, - замовник зобов`язаний був здійснити їх оплату не пізніше до 21.09.2021 року включно.

Однак, як вказує позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань за п. 1.1., 3.1., 4.2.2. договору та вимог ст. 854 ЦК України, ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» ухиляється від виконання зобов`язань з оплати виконаних ТОВ «ХІМІЯ ПАРК» робіт, що зумовило необхідність пред`явлення даного позову.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли між суб`єктами господарювання на підставі укладеного правочину, що за своєю природою є договором підряду, та регулюються нормами ЦК України та ГК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно зі статтею 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 841 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

В силу ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаних обома сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором у строки та в спосіб встановлений договором та додатковою угодою № 1 від 29.04.2021 року до нього.

А саме - позивачем здійснено нанесення тимчасової дорожньої розмітки на автомобільній дорозі державного значення Н-22 Устилуг- Луцьк-Рівне на ділянці км 150+500 - км 156+700, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 11.09.2021 року форми № КБ-2в, який підписаний зі сторони замовника та виконавця та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2021 року форми № КБ-3 від 11.09.2021 року.

Будь-які зауваження щодо проведених позивачем робіт із нанесення тимчасової дорожньої розмітки на автомобільній дорозі державного значення Н-22 Устилуг- Луцьк-Рівне на ділянці км 150+500 - км 156+700, зі сторони відповідача в акті приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 11.09.2021 року відсутні.

Із вказаних документів судом встановлено, що сторони узгодили між собою, що вартість виконаних робіт становить 101 670,00 грн.

Відповідно до його п. 3.1. Договору розрахунки здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця за фактично надані послуги на підставі об`ємів виконаних робіт згідно актів КБ-2 та КБ-3 протягом 10 календарних днів після підписання їх сторонами.

Судом встановлено, що строк виконання зобов`язань замовником за Договором настав, а саме - 11.09.2021 року сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року, відповідно із 12.09.2021 року розпочався відлік строку на оплату виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з тим, що відповідачем у справі не проведено оплати робіт виконаних позивачем за Договором у термін до 21.09.2021 року включно, відтак із 22.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" вважається таким, що прострочило виконання Договору.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, за проведені позивачем роботи своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 101 670 грн 00 коп.

Крім того, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача 2 509 грн 72 коп. - пені, 915 грн 03 коп. - інфляційних втрат, 442 грн 89 коп. - 3 % річних.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Судом встановлено, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи договору узгодили між собою та зафіксували у п. 7.3. Договору, що замовник несе відповідальність при порушенні терміну оплати за надані послуги у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки та 3% річних від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Оскільки сторони, укладаючи Договір, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання замовником зобов`язань по оплаті проведених виконавцем робіт у вигляді пені, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу (з 23.09.2021 року по 14.11.2021 року) та встановлено, що останні є арифметично вірними, та обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені становить 2 509 грн 72 коп., інфляційних втрат - 915 грн 03 коп., а також 3 % річних - 442 грн 89 коп.

Розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, які здійснено господарським судом, долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочину в господарській діяльності та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання, яке полягає у несплаті за надані позивачем послуги по нанесенню тимчасової дорожньої розмітки на автомобільній дорозі державного значення Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на ділянці км 150+500 - км 156+700, порушило інтереси позивача, відтак останній правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 105 537 грн 64 коп. (з яких - 101 670 грн 00 коп. - основний борг, 915 грн 03 коп. - інфляційні втрати, 2 509 грн 72 коп. - пеня, 442 грн 89 коп. - 3 % річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні позовної заяви є стягнення з відповідача 105 537 грн 64 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 105 537 грн 64 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 132 від 15.11.2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 105 537 грн 64 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 1 957 грн 13 коп., який покладається на відповідача.

Крім того, як вбачається із заяви представника позивача вх. № 715/22 від 27.01.2022 року, адвокат Дяденчук А.І. вчинив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України та повідомив суд, що докази розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі будуть подані Товариством з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" протягом 5-ти днів після ухвалення рішення судом у даній справі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, Канів, Черкаська область, 19000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) 105 537 (сто п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) грн 64 коп. (з яких - 101 670 (сто одна тисяча шістсот сімдесят) грн 00 коп. - основний борг, 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) грн 03 коп. - інфляційні втрати, 2 509 (дві тисячі п`ятсот дев`ять) грн 72 коп. - пеня, 442 (чотириста сорок дві) грн 89 коп. - 3 % річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" (вул. Енергетиків, 65, Канів, Черкаська область, 19000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38 А, смт. Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2022 року.

Суддя Заголдна Я.В.