РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2022Справа № 910/13946/21

За позовом Приватного підприємства "Салон мармур, граніт, агломерат"

до Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення дійсної (ринкової) вартості частини майна станом на 12.12.19. у розмірі частки у статутному капіталі (16,60% статутного капіталу номінальною вартістю 134.165,33 грн),

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Закутько К.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Салон мармур, граніт, агломерат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач) про стягнення дійсної (ринкової) вартості частини майна відповідача станом на 12.12.19. у розмірі частки у статутному капіталі (16,60% статутного капіталу номінальною вартістю 134.165,33 грн), що підлягає виплаті у зв`язку із виключенням позивача зі складу учасників відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повідомлення позивачу вартості його частки та її виплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.21. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.09.21., а також у порядку ст. 81 ГПК України витребувано від Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю розрахунок вартості частки Приватного підприємства "Салон мармур, граніт, агломерат" у статутному капіталі Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю станом на 12.12.19. з наданням всіх документів, на підставі яких здійснено такі розрахунки.

27.09.21. від позивача надійшло клопотання про призначення у справі судової експертизи.

27.09.21. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.09.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 19.10.21.

13.10.21. від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, заперечення проти призначення у справі судової експертизи, повідомлення про неможливість подання витребуваних судом доказів та клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

19.10.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 09.11.21.

09.11.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 30.11.21.

У підготовчому засіданні 30.11.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали: про відмову в задоволенні клопотання відповідача від 13.10.21. про закриття провадження у справі, у зв`язку з його необґрунтованістю; про відмову в задоволенні клопотання позивача від 27.09.21. про призначення судової експертизи, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. ст. 99, 100 ГПК України; та про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 14.12.21.

У судовому засіданні 14.12.21. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви до 13.01.22.

У судовому засіданні 13.01.22. представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.01.22. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Салон мармур, граніт, агломерат" є учасником Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Частка позивача в статутному капіталі становить 134.165,33 грн, що складає 16,60% статутного капіталу учасником Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням загальних зборів учасників відповідача від 13.12.19., оформленим протоколом №12/2019, зокрема, вирішено виключити Приватне підприємство "Салон мармур, граніт, агломерат" є учасником Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (пункт 2 порядку денного).

Звертаючись до суду з даним позовом, Приватне підприємство "Салон мармур, граніт, агломерат" стверджує, що після виключення його зі складу учасників відповідача, останнім не виконано зобов`язань з повернення позивачу вартості його частки в розмірі 134.165,33 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути зазначену суму з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю (далі - товариство), порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників, визначає Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон).

Статтею 100 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники товариства мають право вийти з товариства, якщо інше не випливає із закону. Учасник товариства у випадках та в порядку, встановлених законом, може бути виключений з товариства".

Статтею 24 Закону унормовано питання, пов`язані з виходом учасника з товариства.

Так, учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників (ч. 1 ст. 24 Закону).

Відповідно до частини 5 цієї ж статті учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати (частина 7 ст. 24 Закону).

Вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна. Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника. Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки (частини 8-11 ст. 24 Закону).

Відповідно до ч. 13 ст. 24 Закону положення частин восьмої - одинадцятої цієї статті застосовуються також до відносин щодо наслідків прийняття загальними зборами учасників рішення про виключення учасника з товариства. Не пізніше 30 днів з дня прийняття загальними зборами учасників такого рішення товариство зобов`язане повідомити колишньому учаснику (його спадкоємцю, правонаступнику) вартість його частки. Вартість частки визначається станом на день, що передував дню прийняття загальними зборами учасників рішення про виключення учасника з товариства.

З наведених норм Закону вбачається, що у товариства виникає зобов`язання з виплати учаснику, який вийшов з товариства (якого було виключено), вартості його частки після такого виходу/виключення. Водночас моментом виходу учасника з товариства є момент державної реєстрації його виходу, що прямо передбачено ч. 5 ст. 24 Закону.

Судом встановлено, що державна реєстрація виключення позивача зі складу учасників Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в установленому законом порядку здійснена не була.

Відтак у відповідача не виникло зобов`язань з виплати Приватному підприємству "Салон мармур, граніт, агломерат" вартості його частки.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів на підтвердження доводів позивача про виключення його зі складу учасників відповідача.

Натомість, зібрані в справі матеріали свідчать про те, що Приватне підприємство "Салон мармур, граніт, агломерат" на даний час є учасником Вищого навчального закладу "Київський університет ринкових відносин" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

За таких обставин твердження позивача про наявність у відповідача обов`язку з виплати Приватному підприємству "Салон мармур, граніт, агломерат" вартості його частки в статутному капіталі відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи сторін суд відхиляє, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини та не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Салон мармур, граніт, агломерат".

Згідно з приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 02.02.22.

Суддя Т.М. Ващенко