УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

04.02.2022Справа № 910/765/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Кібіс"

про забезпечення позову

у справі № 910/765/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Кібіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гловіс Авто"

про стягнення 204 575,78 грн та витребування майна загальною вартістю 766 293,70 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТ-Кібіс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гловіс Авто" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 204 575,78 грн та витребування майна загальною вартістю 766 293,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором оренди обладнання та інструменту № 01/010720 від 01.07.2020, а також необхідністю повернення орендованого відповідачем майна, у зв`язку з відмовою позивача від вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/765/22.

02.02.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в сумі 204 575,78 грн, які знаходяться на рахунках відповідача в банківських установах, та накладення арешту на рухоме майно (обладнання) загальною вартістю 766 293,70 грн, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 123, перелік якого зазначено в цій заяві, та передачі арештованого майна на зберігання позивачу, визначивши місцем зберігання зазначеного обладнання майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 123.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач фактично присвоїв орендоване у позивача обладнання та заперечує право власності позивача на вказане рухоме майно, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, на думку позивача, може призвести до протиправного відчуження належного позивачу обладнання, внаслідок чого виконання судового рішення в цій справі стане неможливим.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження під час розгляду спору по суті, відтак посилання позивача на присвоєння відповідачем обладнання та невизнання відповідачем права власності позивача на зазначене рухоме майно є безпідставними.

Інших підстав для вжиття заходів забезпечення позову у поданій до суду заяві позивачем не наведено.

За висновком суду, заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо можливого невиконання відповідачем судового рішення у випадку задоволення позову, що в будь-якому разі не може бути достатньою підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ-Кібіс" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай