ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. Справа №907/80/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Г.Т. Кордюк

суддів О.І. Матущака

Б.Д. Плотніцького

при секретарі судового засідання Матіїшин Х.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області за №1866/02-20 від 26.11.2021 (вх. № 01-05/3975/21 від 29.11.2021)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.10.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор Систем»

про заміну боржника у виконавчому провадженні

у справі № 907/80/20 (суддя Ремецькі О.Ф.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор Систем»

до відповідача: Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації

про стягнення упущеної вигоди в розмірі 1 511 718, 63 грн.,

за участю представників сторін від:

апелянта не з`явився;

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 у Господарський суд Закарпатської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Навігатор Систем» (далі по тексту ТОВ «Навігатор Систем») із заявою у якій просить замінити сторону (боржника) в стадії виконання рішення суду, в справі №907/80/20 із боржника Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації (, 90300, Закарпатська обл., Виноградівський р-н., м. Виноградів, вул. Копанська, 10) на правонаступника боржника Берегівську районну державну адміністрацію Закарпатської області (, 90202, Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Мукачівська, 6).

Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області №3-о від 06.09.2019 ліквідовано Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації () без визначення правонаступника. При цьому заявник зазначає, що рішення суду в даній справі в повному обсязі не виконане.

Оскільки внаслідок ліквідації Виноградівського району та входження території до Берегівського району Закарпатської області до Берегівської районної державної адміністрації перейшли обов`язки щодо виконання судових рішень, прийнятих Виноградівським районним судом у 2019 2020 роках, що набрали законної сили , з питання здійснення виплат, передбачених Кодексом законів про працю України, звільненим з роботи працівникам методичного кабінету та централізованої бухгалтерії при Управлінні освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації у зв`язку з його ліквідацією та яке одночасно є боржником по відношенню до ТОВ «Навігатор Систем» на підставі рішення суду, то стягувач вважає, що наявні підстави, які передбачені ст. 334 ГПК України, для заміни боржника у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Ці обставини заявник підтверджує розділами І-ІІІ районної програми забезпечення виконання в 2021 році судових рішень, пов`язаних з трудовими правовідносинами, яка затверджена рішенням Берегівської районної ради №99 від 08.04.2021, а також роздруківками 20-ти трансакцій з веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua/new/ ), згідно яких Берегівська районна державна адміністрація здійснює боржникам виплати в яких боржником являлось Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації.

Окрім того в обґрунтування своєї заяви стягувач покликається на передавальний акт Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області () до правонаступника шляхом приєднання до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області (), затвердженого розпорядженням голови Закарпатської обласної державної адміністрації за №175 від 11.03.2021, згідно якого у порядку ст. 107 ЦК України всі зобов`язання перед кредиторами, усі права та обов`язки, а також всі активи і пасиви Виноградівської районної державної адміністрації шляхом приєднання переходять до правонаступника Берегівської районної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.10.2021 вищезазначену заяву позивача задоволено. Здійснено заміну боржника у справі №907/80/20 - Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації на правонаступника Берегівську районну державну адміністрацію Закарпатської області.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність правових підстав для заміни боржника, оскільки встановив, що Берегівська районна державна адміністрація Закарпатської області є правонаступником Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Берегівська районна державна адміністрація Закарпатської області звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення про залишення заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

1)висновок місцевого господарського суду про те, що Берегівська районна державна адміністрація є правонаступником Управління не ґрунтується на наявних у справі доказах та не відповідає фактичним обставинам, які склалися насправді;

2)неправильно застосовано п. 11 постанови Кабінету Міністрів України за №1321 від 16.12.2020, яким регламентовано порядок реорганізації структурних підрозділів із статусом юридичної особи публічного права, що входять до райдержадміністрації, які припиняються;

3)суд першої інстанції здійснив розгляд заяви стягувача про заміну боржника у виконавчому провадженні без залучення апелянта, як заінтересованої сторони, внаслідок чого порушив приписи ст. 120 та ч. 3 ст. 334 ГПК України;

4)апелянт, як заінтересована сторона була позбавлена можливості подати до суду першої інстанції докази згідно з яких вбачається, що правонаступником боржника в даній справі є не апелянт, а його структурні підрозділи.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач погодився з висновками місцевого господарського суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін. Доводи цього відзиву аналогічні висновкам місцевого господарського суду, що викладені у оскаржуваній ухвалі.

В судове засідання 31.01.2022 представники учасників справи не з`явились, причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Судом апеляційної інстанцїі з`ясовано, що до апеляційної скарги додано докази, які не були додані під час розгляду справи в суді першої інстанції. Поважність причин неподачі цих доказів скаржник обґрунтовує тим, що він неналежним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на це суд ухвали долучити зазначені докази до матеріалів справи та здійснювати розгляд справи з їх врахуванням.

Дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2020 у справі №907/80/20 (а.с.110-113,т.1), яким частково задоволено позовні вимоги, з Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації стягнуто на користь ТОВ «Навігатор Систем» 3 406 641,69 грн. - основного боргу, 454 291,79грн. - 3% річних, 3 408 820,19 грн. - інфляційних втрат та 109 043,60 грн. - судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що повний текст рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2020 у справі №907/80/20 складено 06.11.2020.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на вищезазначене рішення не подавалась, то в силу положень ч. 1 ст. 241 ГПК України це рішення набрало законної сили після спливу двадцятиденного строку з дня виготовлення повного тексту (06.11.2020), тобто 26.11.2020.

У зв`язку з цим на виконання цього судового рішення видано наказ від 27.11.2020 (а.с.115,т.1) у якому зазначено, що строк його пред`явлення до виконання 27.11.2023.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 326 ГПК України унормовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 12 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації () за організаційно-правовою формою є органом державної влади, який здійснює фінансування видатків за рахунок державного бюджету, тобто боржник є юридичною особою публічного права.

Відповідно до статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. При цьому питання заміни сторони її правонаступником, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 52 ГПК України.

Розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області №3-о від 06.09.2019 ліквідовано Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації () без визначення правонаступника.

При цьому судами встановлено, що рішення суду в даній справі в повному обсязі не виконане, що підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області за №4-18-10/803 від 22.02.2021 (а.с.134,т.1).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації (код ЄДОПОУ 02143301) з реєстру не виключено, перебуває у стані припинення.

Відповідно до частина друга статті 167 ЦК України, держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації не має достатньої інституційної та операційної незалежності від держави.

Вказане підтверджується тим, що за наявності наказу від 27.11.2020 (а.с.115,т.1), який виданий Господарським судом Закарпатської області на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2020 у справі №907/80/20, яке не виконано в повному обсязі, саме держава в особі голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області прийняла розпорядження №3-о від 06.09.2019 про ліквідацію боржника без створення нової юридичної особи-правонаступника.

Звертаючись до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні стягувач вказував про перехід прав та обов`язків боржника до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). Для вирішення проблеми процесуального правонаступництва, суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37-38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №910/5953/17).

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони на стадії виконання судового рішення (ст.334 та 52 ГПК України).

Відомості з ЄДР можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації. Проте у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в ЄДР щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації.

З огляду на зазначене не є підставою для відмови у заміні особи її правонаступником за наявності інформації про припинення шляхом ліквідації юридичної особи-сторони у справі.

Разом з тим, судом встановлено, що внаслідок ліквідації Виноградівського району та входження території до Берегівського району Закарпатської області до Берегівської районної державної адміністрації перейшли обов`язки щодо виконання судових рішень, прийнятих Виноградівським районним судом у 2019 2020 роках, що набрали законної сили , з питання здійснення виплат, передбачених Кодексом законів про працю України, звільненим з роботи працівникам методичного кабінету та централізованої бухгалтерії при Управлінні освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації у зв`язку з його ліквідацією та яке одночасно є боржником по відношенню до ТОВ «Навігатор Систем» на підставі рішення суду.

Ці обставини підтверджуються розділами І-ІІІ районної програми забезпечення виконання в 2021 році судових рішень, пов`язаних з трудовими правовідносинами, яка затверджена рішенням Берегівської районної ради №99 від 08.04.2021, а також роздруківками 20-ти трансакцій з веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua/new/ ), згідно яких Берегівська районна державна адміністрація здійснює боржникам виплати в яких боржником являлось Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації.

Окрім того з передавального акта Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області () до правонаступника шляхом приєднання до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області (), затвердженого розпорядженням голови Закарпатської обласної державної адміністрації за №175 від 11.03.2021, вбачається, що у порядку ст. 107 ЦК України всі зобов`язання перед кредиторами, усі права та обов`язки, а також всі активи і пасиви Виноградівської районної державної адміністрації шляхом приєднання переходять до правонаступника Берегівської районної державної адміністрації.

Тобто функціональні повноваження Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації (код ЄДОПОУ 02143301) перейшли до Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області (), внаслідок чого правонаступник боржника фактично замінив боржника у всіх зобов`язаннях в тому числі і тих, що стосуються стягувача в даній справі. При цьому по-відношенню до боржника, який за своїми функціональними обов`язками замінений правонаступником, припинено фінансування без можливості його формування, що призводить до неможливості фактичного виконання остаточного рішення суду в даній справі.

Правонаступництво не обмежується лише майновими правами та обов`язками. Ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі.

Так, особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган.

Верховний Суд України у постановах від 04 березня 2014 року в справі №21-8а14, від 27 травня 2014 року в справі №21-108а14, від 28 жовтня 2014 року в справі №21-484а14, від 19 січня 2016 року в справі №810/1783/13-а, а також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №820/10744/15 дійшов висновку, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою.

У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд враховує те, що передача боржником, правонаступнику за наслідками реорганізації основної кількості прав, зокрема, нерухомого майна та залишення за собою лише зобов`язань, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань, тобто такий спосіб реорганізації може бути спрямований на ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Невиконання боржником судового рішення внаслідок, наприклад, недостатності коштів у такого боржника ускладнить реалізацію кредитором права на задоволення своєї вимоги від правонаступника боржника.

Водночас забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

З огляду на вищезазначене правильними є висновки місцевого господарського суду про наявність правових підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні.

Апеляційний господарський суд відхиляє покликання апелянта на незастосування судом першої інстанції п. 11 постанови Кабінету Міністрів України за №1321 від 16.12.2020, яким регламентовано порядок реорганізації структурних підрозділів із статусом юридичної особи публічного права, що входять до райдержадміністрації, які припиняються, оскільки спірні правовідносини щодо ліквідації боржника у даній справі відбулись на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області №3-о від 06.09.2019, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України за №1321 від 16.12.2020, яка не має зворотної сили закону в часі, а відтак не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання апелянта на докази, які ним не подані до суду першої інстанції, однак додані до апеляційної скарги та долучені судом апеляційної інстанції, оскільки такі підтверджують правонаступництво боржника в даній справі до структурних підрозділів апелянта, так як стосуються реорганізації не боржника у даній справі, а інших структурних підрозділів, що створені вже після ліквідації спірного боржника. Ці обставини підтверджуються кодами ЄДРПОУ цих суб`єктів, які не співпадають.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу.

Разом з тим всупереч вимогам ч. 3 ст. 334 ГПК України місцевий господарський суд не повідомив апелянта, як заінтересовану сторону про час, дату та місце слухання справи, що позбавило його об`єктивної можливості висловити свої заперечення з приводу заявленого клопотання стягувача про заміну боржника та надати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на наведене, аргументи, викладені стягувачем у відзиві на апеляційну скаргу про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що частково відповідають встановленим обставинам по справі.

Обґрунтованими є доводи апелянта про неналежне повідомлення його, як заінтересованої особи, про час дату та місце слухання справи, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення. Разом з тим, апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою прийняття іншого рішення по суті спору.

Тому апеляційна скарга Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області за №1866/02-20 від 26.11.2021 (вх. № 01-05/3975/21 від 29.11.2021) підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор Систем» про заміну боржника у виконавчому провадженні у справі №907/80/20.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284, 334 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області за №1866/02-20 від 26.11.2021 (вх. № 01-05/3975/21 від 29.11.2021) частково задоволити.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.10.2021 у справі №907/80/20 скасувати.

Задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Навігатор Систем» про заміну боржника.

Здійснити заміну боржника у справі №907/80/20 - Управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації (90300, Закарпатська обл., Виноградівський район, місто Виноградів, вулиця Копанська, будинок 10, ) на правонаступника Берегівську районну державну адміністрацію Закарпатської області (90202, Закарпатська обл., місто Берегове, вулиця Мукачівська будинок 6, ).

Судовий збір в розмірі 2270,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її прийняття згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Г.Т. Кордюк

Судді О.І. Матущак

Б.Д. Плотніцький

Повний текст постанови складено та підписано 01.02.2022.