УХВАЛА

02 лютого 2022 року

м. Київ

cправа № 916/1128/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області

у складі судді Лічмана Л. В.

від 30.08.2021 та

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Мишкіна М. А., Аленін О. Ю., Лавриненко Л. В.

від 21.12.2021

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум"

про визнання недійсним договору, акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, скасування реєстраційної дії та визначення розмірів статутного капіталу та часток учасників,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", в якому просив суд:

- визнати недійсним договір щодо переходу права власності на 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", що складає 2 762 000,00 грн, від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум" від 25.11.2020, за яким ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 прийняла 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", що складає 2 762 000,00 грн, за ціною 2 762 000,00 грн;

- скасувати в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію про зміну складу засновників (учасників) або зміну відомостей про засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", номер запису 042000095 від 27.11.2020, вчинену державним реєстратором Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області Зубар О. І.;

- визначити розмір статутного капіталу та розмір часток учасників у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум" наступним чином: розмір статутного капіталу: 5 524 000,00 грн; учасники: ОСОБА_2 , країна громадянства: Молдова, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн): 2 762 000,00; ОСОБА_3 , країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , розмір внеску до статутного фонду (грн): 2 762 000,00.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 у справі № 916/1128/21 позов задоволено частково:

- визнано недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум" від 25.11.2020, за яким ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 прийняла прийняла 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", що складає 2 762 000,00 грн, за ціною 2 762 000,00 грн;

- скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію про зміну складу засновників (учасників) або зміну відомостей про засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум", номер запису 042000095 від 27.11.2020, вчинену державним реєстратором Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області Зубар О. І.;

- визначено розмір статутного капіталу та розмір часток учасників у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум" наступним чином: розмір статутного капіталу: 5 524 000,00 грн; учасники: ОСОБА_2 , країна громадянства: Молдова, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн): 2 762 000,00 грн; ОСОБА_3 , країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , розмір внеску до статутного фонду (грн): 2 762 000,00 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою від 21.12.2021 Південно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 у справі № 916/1128/21.

05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 916/1128/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що підставами касаційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 916/1128/21 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявності виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу, скаржниця не зазначила яку (які) саме норму (норми) права застосував суд першої та/або апеляційної інстанції, не навела постанову (постанови) Верховного Суду, в якій містяться висновки щодо застосування цієї (цих) норми (норм) права та які саме висновки, що містяться в цих постановах (постанові), не врахував суд першої та/або апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Також, в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 зазначила, що відсутній висновок Верховного Суду "щодо питання застосування норми права у правовідносинах коли ухвалені у справі рішення не врахували подані стороною до суду апеляційної інстанції вирішальні для результату провадження докази", проте не вказала конкретну норму (норми) права щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду стосовно її застосування.

Крім того, за приписами пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

В обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 зазначила, що судами першої та апеляційної інстанції не досліджено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум" (пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).

Проте за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно із частиною 3 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Судом встановлено, що на титульній сторінці касаційної скарги у якості скаржника зазначено: "Скаржник (відповідач) ОСОБА_1 ". До касаційної скарги доданий ордер серії ОД № 634594 від 05.01.2022, з якого вбачається, що адвокат Селіванов Сергій Анатолійович має право представляти ОСОБА_1 у Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги б/н від 22.11.2021. Водночас касаційна скарга підписана 05.01.2022 адвокатом Селівановим С. А. як представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Квантум".

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи відсутність належного обґрунтування виключних випадків касаційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 916/1128/21, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржниці строку для усунення недоліків, шляхом:

- зазначення норми (норм) права, яку (які) застосував суд першої та/або апеляційної інстанції, постанови/постанов (дата та номер справи, в якій її/їх ухвалено) Верховного Суду, в якій містяться висновки щодо застосування цієї (цих) норми (норм) права та які саме висновки, викладені в яких саме постановах (постанові), не врахував суд першої та/або апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень;

- зазначення конкретної норми (норм) права, щодо застосування якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду;

- уточнення учасника справи, від імені якого адвокат Селіванов Сергій Анатолійович підписав та подав касаційну скаргу.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

У зв`язку із залишенням касаційної скарги ОСОБА_1 без руху, Суд наразі не розглядає клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 916/1128/21.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 у справі № 916/1128/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко