ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Дніпро Справа № 904/7311/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ліпинський О.В.) від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Проніна Дмитра Юрійовича, смт. Слобожанське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 73 097,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021р. Фізична особа-підприємець Пронін Дмитро Юрійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 73 097,26 грн., з яких: 70 000,00 грн. основного боргу, 3 097,26 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21 позов задоволено в повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія" (49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, 6, копр 2, оф. 31, ) на користь Фізичної особи-підприємця Проніна Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 70 000,00 грн. основного боргу, 3 097,26 грн. пені, 2 270,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21 та закрити провадження у справі № 904/7311/21.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення відповідачем було здійснено часткове погашення суми заборгованості, про що відповідач не мав можливості повідомити суду, оскільки про розгляд даної справи дізнався лише після винесення рішення по справі. Відсутність своєї обізнаності про розгляд даної справи Господарським судом Дніпропетровської області відповідач обґрунтовує тим, що ухвала суду була направлена на адресу, за якою відповідач не знаходиться. Додатково, на підтвердження відсутності можливості дізнатись про розгляд даної справи, взяти участь у її розгляді та подати докази, апелянт посилається на запровадження для своїх співробітників режиму дистанційної роботи.

Також, апелянт зазначає, що вже після винесення рішення у цій справі, ним добровільно здійснено повну оплату заборгованості, пені та судового збору, у зв`язку з чим предмет спору припинив існування, що, на думку апелянта, є підставою для закриття провадження у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено місцевим господарським судом та не оспорюється сторонами, 27.04.2021 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу № 1 (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору продавець зобов`язується передати що належить йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору найменування товару: Земснаряд МЗ-11 в комплектності. Комплектність вказана в додатку до договору №1.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцю у повному обсязі протягом 3 днів з моменту оплати товару. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється актом прийому-здачі (п. п. 3.1., 3.2. договору)

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що ціна за одиницю товару становить 84 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% 14 000,00 грн.

Згідно п. 4.2. договору покупець здійснює оплату на умовах перерахунку коштів на

розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця Проніна Дмитра Юрійовича.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на суму 84 000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі від 27.04.2021 року та видатковою накладною від 27.04.2021 року № 1.

Відповідач оплату отриманого товару здійснив частково, сплатив на користь позивача суму 14 000,00 грн., у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем склала суму 70 000,00 грн.

Несплата відповідачем заборгованості за отриманий товар в розмірі 70 000,00 грн. стала підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з підтверджених матеріалами справи фактів отримання відповідачем товару та настання строку оплати поставленого товару, а також відсутності доказів повної оплати товару.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статті 525, 526 Цивільного кодексу України та стаття 193 Господарського кодексу України містять загальні умови виконання зобов`язання, у відповідності до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором у відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відносини, що склалися між сторонами даного спору виникли з договору, який з своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України, встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Враховуючи те, що умовами договору сторони не передбачили інших строків здійснення оплати, відповідач мав здійснити відповідну оплати після прийняття товару.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту отримання відповідачем товару, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що строк здійснення його оплати є таким, що настав.

Доказів повної оплати товару відповідач суду не надав.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 6.5. Договору сторони погодили, що за необґрунтовану відмову від розрахунку за товар покупець виплачує пеню у розмірі 5 % від суми відмови (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), за кожний день прострочення.

Крім суми основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 097,26 грн., яка розрахована за період прострочення оплати товару з 03.05.2021 року по 16.08.2021 року.

Розрахунок пені було перевірено апеляційним судом та встановлено, що відповідні нарахування здійснені арифметично вірно.

Отже, з урахуванням встановлених місцевим господарським судом обставин щодо здійснення позивачем поставки товару та порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати за нього визначеної договором суми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача та визнання цих вимог такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення суми 73 097,26 грн., з яких: 70 000,00 грн. сума основного боргу, 3 097,26 грн. пеня.

При цьому, судова колегія відзначає, що апелянтом не заперечуються встановлені судом першої інстанції обставини щодо укладення договору та отримання відповідачем товару за цим договором. Також, не заперечуються апелянтом сума заборгованості на момент звернення позивача до суду та розрахунок пені.

Навпаки, апелянтом надаються докази поступової сплати відповідачем зазначеної суми боргу протягом розгляду судом першої інстанції цієї справи, а також повної оплати суми боргу, пені та судового збору після винесення рішення по справі.

Отже, апелянтом оскаржується сума боргу на момент винесення рішення по справі. При цьому, апелянт посилається на власну необізнаність про розгляд даної справи місцевим господарським судом, вважаючи, що ухвалюючи рішення без доказів отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження по справі суд припустився порушення процесуального права.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким доводами апелянта з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з цим позовом до Господарського суду Дніпропетровської області 16.08.2021р. До позовної заяви додані докази направлення позову з додатками відповідачу.

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідності до якого місцезнаходженням відповідача є: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Володимира Мономаха, будинок 6, корпус 2, офіс 31.

27.08.2021р. судом першої інстанції у цій справі винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, у відповідності до якої справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Зазначена ухвала суду 29.08.2021р. направлена відповідачу на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, що міститься в матеріалах справи.

Як зазначає апелянт та вбачається з наданої останнім виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 08.09.2021р. ТОВ "Промекотехнологія" зареєстровано зміну місцезнаходження на наступну: Україна, 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Магдебурзького права, будинок 3, приміщення 8.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться серед іншого відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Враховуючи те, що ухвала про відкриття провадження у справі винесена судом першої інстанції та направлена на адресу ТОВ "Промекотехнологія", яка на момент здійснення цієї процесуальної дії була зазначена в Єдиному державному реєстрі, до державної реєстрації відповідачем зміни свого місцезнаходження, судова колегія констатує, що місцевим господарським судом вірно здійснені усі процесуальні дії щодо повідомлення відповідача, у відповідності до Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

При цьому, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що за новою адресою ТОВ "Промекотехнологія" знаходилося вже з 01.08.2021р., оскільки, з урахуванням зазначені вище норми Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", відповідач може посилатися на обставини зміни свого місцезнаходження лише після державної реєстрації цих змін в Єдиному державному реєстрі.

Щодо посилання апелянта на те, що згідно трекінгу Укрпошти ухвала суду про відкриття провадження по справі ним не отримана, колегія суддів, звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 наведено висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Відповідний висновок Верховного Суду у справах № 10/249-10/19, № 24/260-23/52-б стосується саме обізнаності сторони про розгляд справи у суді першої інстанції.

Також, не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що співробітники ТОВ "Промекотехнологія" знаходилися в режимі дистанційної роботи, оскільки запровадження на підприємстві режиму дистанційної роботи для співробітників не звільняє таке підприємство від обов`язку забезпечити отримання відповідної поштової кореспонденції.

Щодо посилання апелянта на те, що ним здійснено повне погашення боргу, з урахуванням пені та судового збору, про стягнення якого судом першої інстанції видано судовий наказ, колегія суддів апеляційного суду має звернути увагу відповідача на наступне.

Згідно зі ст. 160 Господарського процесуального кодексу України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, враховуючи добровільне виконання ТОВ "Промекотехнологія" свого обов`язку по сплаті суми боргу, пені та судового збору, встановленого в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21, на виконання якого судом видано відповідний наказ, відповідач має право звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та враховуючи результати розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2021р. у справі № 904/7311/21 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промекотехнологія".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз