ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

25 січня 2022 року Справа № 902/559/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача- Голівський В.В.;

відповідача - Сушко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Позивача-Колективного торгово-комерційного підприємства «Юність» на рішення господарського суду Вінницької області від 31.08.2021, повний текст якого складено 09.09.2021, у справі №902/559/21 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Колективного торгово-комерційного підприємства «Юність» м.Козятин Вінницької обл.

до Козятинської міської ради Вінницької області м.Козятин Вінницької обл.

про визнання права постійного користування земельною ділянкою,-

У травні 2021 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Колективного торгово-комерційного підприємства «Юність» (надалі в тексті Підприємство) до Козятинської міської ради Вінницької області (надалі в тексті Міська рада) про визнання права постійного користування земельною ділянкою та зобов`язання Міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою на спірну земельну ділянку. (арк.справи 1-15).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі №902/559/21 у задоволенні позову відмовлено. Рішення вмотивоване тим, що Козятинською міською радою не приймалось рішення про передачу спірної земельної ділянки правонаступнику Державного кому-нального підприємства громадського харчування «Юність» Колективному торгово-комерційно-му підприємству «Юність». Спірна земельна ділянка як об`єкт цивільних прав ще не сформована, не має кадастрового номеру, державна реєстрації права власності чи права користування на нього не проведена та відсутня її державна реєстрація. Крім того, рішенням сесії Козятинської міської ради 5 скликання №1334-V від 19.12.2008 «Про передачу в оренду земельної ділянки для комерційної діяльності КТКП «Юність», прийняте на основі рекомендації постійної комісії та заяви Позивача. (арк.справи 119-127).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до апеляційного госпо-дарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у даній справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову.(арк.справи 129-135).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що процес малої приватизації і пере-творення державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчуван-ня «Юність» в Колективне торгово-комерційне підприємство «Юність» завершився лише 14.10. 1997. Внаслідок проведеної малої приватизації Позивач отримав у власність державне майно цілісного майнового комплексу, що складається у тому числі з окремо стоячої будівлі площею 610,6 м2, розташованої за адресою: 287020, м.Козятин, вул.Червоноармійська, 35 на земельній ділянці площею 0,154 га. Спірна земельна ділянка до приватизації перебувала у постійному користуванні попередника Позивача на підставі рішення Козятинської міської Ради народних депутатів від 08.06.1995, про що свідчить державний акт на право постійного користування землею Серії ІІ-ВН № 003011 від 21.06.1995. Таким чином, після придбання будівлі, яка нале-жала постійному землекористувачу до покупця перейшло право постійного користування земель-ною ділянкою у розмірі 0,154 гектарів, виділеної для розміщення згаданої будівлі. Не відповідає вимогам закону також і висновок суду про те, що спірна земельна ділянка як об`єкт цивільних прав ще не сформована, не має кадастрового номеру, державна реєстрації права власності чи права користування на нього не проведена та відсутня її державна реєстрація.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №902/559/21, а ухвалами від 21.12.2021 та 11.01.2022 розгляд справи призначено на 25.01.2022.(арк.справи 154, 171, 177).

12.11.2021 на адресу суду надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задо-волення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(арк. справи 159-161).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 11 та 25 січня 2022 року представник Відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення. Представник Позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Представництво фонду державного майна України в м.Козятині-продавець та Товариство покупців державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування «Юність»-покупець укладено договір від 10.11.1995 купівлі продажу майна (надалі в тексті Договір) за умовами якого продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу державного комунального торгово-комер-ційного підприємства громадського харчування «Юність» що знаходиться за адресою: 287020, м.Козятин, вул.Червоноармійська (Незалежності), 35 на земельній ділянці площею 0,154 га, виділеною Козятинською міською радою народних депутатів на підставі рішення від 08.06.1995. Даний договір посвідчено державним нотаріусом першої Вінницької державної нотаріальної контори від 14.11. 1995 та зареєстровано в реєстрі за №8-168.(арк.справи 39-45).

На виконання умов Договору за актом прийому-передачі 01.02.1996 здійснено передачу державного майна цілісного майнового комплексу Державного комунального торгово-комерцій-ного підприємства громадського харчування «Юність». Начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області Ваховським В.К. було видано Товариству покуп-ців державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування «Юність» свідоцтво про власність від 01.02.1996 за реєстраційним №10.(арк.справи 46-49).

В подальшому фізичні особи, які входили до складу Товариства покупців державного кому-нального торгово-комерційного підприємства громадського харчування «Юність», прийняли 17.03.1996 рішення у якості засновників про створення Колективного торгово-комерційного підприємства «Юність», що було зареєстроване 19.07.1996 у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій за №20118229.(арк.справи 50).

З матеріалів справи вбачається, що Додатковою угодою, укладеною 14.10.1997 продавцем та покупцем внесено зміни до Договору купівлі-продажу від 10.11.1995, шляхом доповнення та викладення п.1.1 у новій редакції, а саме: «продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу державного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування «Юність», що знаходиться за адресою: 287020, м.Козятин, вул.Червоно-армійська, 35 на земельній ділянці площею 0,154 га. Площа окремо стоячої будівлі «Юність» складає 610,6 м2.

Додаткову угоду посвідчено державним нотаріусом першої Вінницької державної нота-ріальної контори від 14.10.1997 та зареєстровано в реєстрі за №4-2625. Після чого, 24.10.1997 року КП «ВООБТІ» було проведено державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, про що свідчить відповідна відмітка.(арк.справи 52).

Матеріали справи також містять Державний акт на право постійного користування землею Серії 11-ВН №003011 від 21.06.1995, виданий Державному комунальному торгово-комерційному підприємству громадського харчування «Юність», виданий на підставі рішення Козятинської місь-кої Ради народних депутатів від 08.06.1995.(арк.справи 53-54).

Крім того, 02.12.2008 КТКП «Юність» звернулось до Козятинської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційної діяльності в оренду по вул.Комсомольська, 35 терміном на 10 років.(арк.справи 99).

Постійна комісія з питань регулювання земельних відносин, будівництва, приватизації, охорони довкілля рекомендувала Міській раді передати земельну ділянку КТКП «Юність».(арк. справи 99).

Рішенням Козятинської міської ради 5 скликання №1334-V від 19.12.2008 «Про передачу в оренду земельної ділянки для комерційної діяльності КТКП «Юність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання по вул.Комсо-мольська, 35. Крім того, вирішено передати в оренду КТКП «Юність» земельну ділянку із земель громадської та житлової забудови для комерційного використання по вул. Комсомольська, 35 терміном на 10 років. КТКП «Юність» до 19.03.2009 провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, у разі невиконання дане рішення втрачає чинність.(арк.справи 98).

Як вбачається з матеріалів справи, представник колективного торгово-комерційного підпри-ємства «Юність» 23.02.2021 звернувся до Козятинської міської ради Вінницької області із заявою про видачу підприємству Державного акта на право постійного користування земельною ділян-кою, площею 0.154 га по вулиці Незалежності (колишня Червоноармійська), 34 в м.Козятині, Вінницької області.(арк.справи 57-58).

Однак, Козятинська міська рада Вінницької області листом від 26.02.2021 за №372/21 відмовила у задоволенні заяви Підприємства.(арк.справи 59-61).

Позивач стверджує, що оскільки він є правонаступником Державного комунального торго-во-комерційного підприємства громадського харчування «Юність», яке користувалось земельною ділянкою на праві постійного користування на підставі виданого державного акту серії ІІ-ВН №003011 до останнього перейшли права на вказану земельну ділянку, в силу вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» в редакції закону №189/96-ВР від 15.05.1996 новий власник (КТКП «Юність») в порядку право-наступництва набуло прав і обов`язків приватизованого підприємства після придбання об`єкта приватизації.

Вважаючи, що діями Козятинської міської ради порушено право підприємства на користу-вання спірною земельною ділянкою, останнє звернулось до суду із позовом про визнання права постійного користування земельною ділянкою та зобов`язання Міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою на спірну земельну ділянку.(арк.справи 1-15)

Як зазначалось вище, рішенням від 31.08.2021 господарський суд Вінницької області у задоволенні позову відмовив.(арк.справи 119-127).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є визнання права постійного користування земельною ділянкою та зобов`язання органу місцевого самоврядування вчинити певні дії.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.(ст.84 ЗК України).

Частиною 1 статті 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи об-межений у його здійсненні.(ст.321 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.(ст.391 ЦК України).

Власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права. Під-приємство чи організація, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оперативного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійнювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації певного блага у внутрішньому праві країни. Згідно з Конвенцією, інші права та інтереси є активами, тому можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Звертаючись із позовом Підприємство наголошує, що будучи правонаступником Держав-ного комунального торгово-комерційного підприємства громадського харчування «Юність», якому 21.06.1995 було видано Державний акт на право постійного користування землею Серії 11-ВН №003011 та з огляду на перехід до Підприємства права власності на державне майно цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: 287020, м.Козятин, вул.Червоноармійська, 35 на земельній ділянці площею 0,154 га до Позивача перейшло і право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що суб`єктами права власності на землю, згідно зі ст.80 Земельного кодексу (надалі в тексті ЗК України), є громадяни та юридичні особи на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земе-льними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням орга-нів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ст.83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах насе-лених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та орга-нів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.(ст.ст. 7, 23 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент створення видачі акта).

Згідно із частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації.(частина друга статті 92 цього Кодексу).

Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, який діяв з 01 січня 2002 року (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.

Проте Конституційний Суд України Рішенням №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповід-ного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Таким чином, громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, за-кріплених у законодавстві.

Так, статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земель-ною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припи-нення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до приписів частини першої статті 27 Земельного кодексу України, яка діяла до 01 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фер-мерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погір-шення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикорис-тання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.

З викладеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою у постійне користування, є зокрема добровільна відмова від такого права.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на приписи ст.ст.182, 328, 377 ЦК України набувач нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку, а розглянути таке питання та прий-няти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Колегія суддів не заперечує факту набуття Позивачем права власності на нерухоме майно згідно Договору від 10.11.1995 з урахуванням Додаткової угоди від 14.10.1997.

Однак, отримання такого права не наділяє Позивача автоматичним правом на земельну ділянку, необхідну для використання такого майна.

Натомість, особа має належним чином оформити відповідне право на таку земельну ділянку.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійсню-ється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.(ч.1 ст.122, ч.1 ст.123 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи 02.12.2008 КТКП «Юність» звернулось до Козятинської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційної діяльності в оренду по вул.Комсомольська, 35 терміном на 10 років.(арк. справи 99).

Рішенням Козятинської міської ради 5 скликання №1334-V від 19.12.2008 «Про передачу в оренду земельної ділянки для комерційної діяльності КТКП «Юність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання по вул.Комсо-мольська, 35. Крім того, вирішено передати в оренду КТКП «Юність» земельну ділянку із земель громадської та житлової забудови для комерційного використання по вул.Комсомольська, 35 терміном на 10 років. Підприємству було необхідно до 19.03.2009 провести державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки.(арк.справи 98).

Колегія суддів вважає, що зазначені дії Підприємства свідчать як про фактичну відмову від права постійного користування спірною земельною ділянкою, яке належало його правопоперед-нику згідно Державного акту на право постійного користування землею Серії 11-ВН №003011 від 21.06.1995, так і про реалізацію права на оформлення земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Попри те, що в подальшому Підприємство не реалізувало вказаного рішення, відповідного договору оренди з Міською радою не уклало воно, будучи власником нерухомого майна КТКП «Юність» не позбавлене права звернутись до органу місцевого самоврядування для оформлення відповідного права користування спірною земельною ділянкою на загальних підставах в порядку, визначеному Земельним кодексом.

Крім того, Позивач заявляє вимогу про зобов`язання Міської ради прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою на спірну земельну ділянку.

Вирішуючи спір в цій частині, апеляційний суд виходить з того, що згідно ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до ст.ст.167,170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повно-важення місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. (ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, з огляду на втрату права постійного користування спірною земельною ділян-кою, зумовлену добровільною відмовою внаслідок звернення 02.12.2008 до Міської ради щодо дозволу на розроблення технічної документації для подальшої оренди, остання листом №372/21 від 26.02.2021 правомірно відмовила у задоволенні заяви Підприємства про видачу Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0.154 га по вул.Незалеж-ності (колишня Червоноармійська), 34 в м.Козятині, Вінницької області.(арк.справи 57-58, 59-61).

Оскільки надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою є дискреційним повно-важенням органу місцевого самоврядування суд не вправі зобов`язувати такий орган прийняти відповідне рішення, позаяк в такому випадку суд вийде за межі завдань судочинства.

Доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Позивача не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Позивача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позову, а тому рішення суду першої інстан-ції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Колективного торгово-комерційного підприємства «Юність» на рішення господарського суду Вінницької області від 31.08.2021 у справі №902/559/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/559/21 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.