ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/913/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Михайлюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Фінанс Груп"

вул. Тарнавського, 4, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: Головного управління ДПС в Івано-Франківській області

вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018

про зняття арешту з майна

за участю представників:

від позивача: Сікомас Святослав Володимирович;

від відповідача: представник не з"явився

ВСТАНОВИВ: товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Фінанс Груп" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про зняття арешту та припинення обтяження квартири, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 2, корп. 1, кв. 27, смт. Богородчани, Івано-Франківська обл., накладені згідно постанови слідчого з ОВС слідчого відділу ДПС в Івано-Франківської області Грицків В.В. від 18.09.2012.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2021, суд залишив без руху позовну заяву та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.10.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії господарського суду від позивача надійшла заява б/н від 30.09.2021 (вх.№16086/21) про усунення недоліків, які зазначені в ухвалі від 27.09.2021.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 18.10.2021, суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 15.11.2021. Також суд встановив сторонам строк на надання суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 18.10.2021 вручено відповідачу 22.10.2021, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

В судовому засіданні 15.11.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 13.12.2021, про що сторін повідомлено ухвалою повідомленням. Відповідачу вручено ухвалу суду 19.11.2021.

За наслідками підготовчого засідання 13.12.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.01.2021, про що представника позивача повідомлено під розписку, а відповідача ухвалою повідомленням.

Представник відповідача 17.01.2022 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (ухвалу суду від 13.12.2021 вручено відповідачу 16.12.2021).

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань до суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позиція позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилався на безпідставність обтяження нерухомого майна позивача податковою заставою, мотивуючи тим, що ТОВ "Захід-Фінанс Груп" є власником та іпотекодержателем квартири, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., Богородчанський р., смт. Богородчани, вул.. Грушевського, буд. 2, корп.1, кв.27. Податкова застава обмежує право позивача вільно розпоряджатися своїм майном. В силу приписів Закону України «Про іпотеку» права ТОВ "Захід-Фінанс Груп" як власника та іпотекодержателя не можуть обмежуватися обтяженнями третіх осіб.

Позиція відповідача. Відповідач не скористався правом на участь представника у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи. Правом на надання відзиву на позов не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, заслухавши представника позивача, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

03.09.2009 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (Іпотекодержатель) та Приватним підприємством «Ольва» (Іпотекодавець) в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №1547/2007 від 10.10.2007, укладено договір іпотеки (наступна), далі - договір іпотеки (а.с.2-5).

Згідно змісту договору іпотеки предметом іпотеки є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою смт. Богородчани, вул. Грушевського (вул. Леніна), б/н, Богородчанський район, Івано-Франківської області.

Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І., зареєстрований в реєстрі за №3728.

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (первісний іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Фінанс Груп" (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення прав за іпотечним договором, далі - договір відступлення прав (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 1.1 договору відступлення прав в порядку та на умовах, визначених чим договором первісний іпотекодержатель відступає (передає), а новий іпотекодержатель набуває (приймає) належні первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором (надалі відступлені права), включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Згідно п.2 договору відступлення прав, предметом іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: смт. Богородчани, вул. Грушевського, буд.№2, корпус №1, Богородчанського району, Івано-Франківської області, в т.ч. і квартири №27.

На підставі цього договору первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває всі права іпотекодержателя за договором іпотеки шляхом заміни особи первісного іпотекодержателя на особу нового іпотекодержателя (п.3.1 договору відступлення прав).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №274992044 від 15.09.2021 вбачається (а.с.8-10):

- актуальна інформація про об"єкт нерухомого майна:

реєстраційний номер нерухомого майна: 204, квартира, трикімнатна, загальна площа 100,1 кв.м, житлова площа 49 кв.м., адреса: Івано-Франківська обл., Богородчанський район, смт. Богородчани, вул. Грушевського, буд.2, корп. 1, кварт. 27;

- актуальна інформація про право власності:

дата, час державної реєстрації права власності: 26.11.2019, власник: ТОВ "Захід-Фінанс Груп" (), форма власності - приватна; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49874410 від 26.11.2019, Цалин Андрій Богданович, Узинська сільська рада Тисменицького району, Івано-Франківська область;

- актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки:

номер запису про іпотеку 34327808, дата, час державної реєстрації: 27.01.2012; підстава для державної реєстрації: повідомлення про реєстрацію іпотеки, серія та номер ;7, виданий 26.01.2012, видавник: ПАТ "КБ "Надра"; Іпотекодавець: ПП "Ольва" (), Іпотекодержатель: ТОВ "Захід-Фінанс Груп" ();

- актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень:

номер запису про обтяження: 34327806; дата, час державної реєстрації: 19.03.2013; підстава для державної реєстрації: постанова про покладення арешту на майно, серія та номер: б/н, виданий 18.03.2013, видавник: ДПС в Івано-Франківській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: слідчий відділ ДПС в Івано-Франківській області, особа, майно якої обтяжуються: ПП "Ольва" ().

Отже, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нерухомого майна: квартира, трикімнатна, загальна площа 100,1 кв.м, житлова площа 49 кв.м., адреса: Івано-Франківська обл., Богородчанський район, смт. Богородчани, вул. Грушевського, буд.2, корп. 1, кварт. 27 є ТОВ "Захід-Фінанс Груп" (), державну реєстрацію права власності проведено державним реєстратором 26.11.2019; державну реєстрацію предмету іпотеки за ПАТ "КБ "Надра" проведено 27.01.2012; державну реєстрацію обтяження- арешт нерухомого майна, на підставі постанови ДПС в Івано-Франківській області про покладення арешту на майно від 18.03.2013 проведено 19.03.2013.

Інших обтяжень нерухомого майна, накладених ДПС в Івано-Франківській області судом не встановлено.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Отже, предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 925/366/18.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податкова застава це - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Статтею 87 ПК України визначено джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.

За приписами пункту 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.3 статті 87 ПК України, в редакції чинній на момент винесення ДПС постанови про накладення арешту на майно, не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: 87.3.1. майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (підпункт 87.3 пункту 87 статті 87); майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу" (підпункт 87.3.7 пункту 87.3 статті 87).

Згідно зі статтею 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

За приписами пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Пріоритет податкової застави щодо інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону (пункт 90.1 статті 90 ПК України).

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, законодавством встановлено пріоритет іпотекодержателя та передбачено черговість реалізації зареєстрованих прав та вимог на нерухоме майно, а саме у черговості їх державної реєстрації.

З огляду на викладені вище законодавчі положення та обставини справи, зокрема те, що державну реєстрацію іпотеки здійснено 27.01.2012, а податкової застави 19.03.2013, суд дійшов висновку про те, що право ПАТ "КБ "Надра" як іпотекодержателя на отримання своїх вимог щодо спірного нерухомого майна було приорітетним.

Оскільки ПАТ "КБ "Надра" відступило право вимоги на предмет іпотеки ТОВ "Захід -Фінанс Груп" (позивач), а останній реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та набув право власності на майно, яке ніким не оскаржене (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), ПП "Ольва" (боржник за податковою заставою) не є власником спірного нерухомого майна, а ТОВ "Захід -Фінанс Груп" не є боржником ГУ ДПС у Івано-Франківській області, правові підстави для подальшого перебування такого майна у податковій заставі відсутні, а подальше знаходження майна у податковій заставі є порушенням правомочностей Банку як власника і підлягає судовому захисту на підставі ст.391 ЦК України.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За приписами ст. 76, 77, 78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідач доводи позивача не спростував, обставин з якими чинне законодавство пов`язує подальше знаходження нерухомого майна, власником якого є позивач, у податковій заставі не навів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач допустив описку, просив про зняття арешту та припинення обтяження квартири, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 2, корп. 1, кв. 27, смт. Богородчани, Івано-Франківська обл., накладені згідно постанови слідчого з ОВС слідчого відділу ДПС в Івано-Франківської області Грицків В.В. від 18.09.2012, в той час, як матеріалами справи підтверджено наявність єдиного обтяження нерухомого майна, зареєстрованого 19.03.2013 на підставі постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківської області про накладення арешту на майно від 18.03.2013.

Водночас, допущена технічна описка не повинна позбавляти будь-яку із сторін справи права на судовий захист протягом розумного строку, реалізація якого не була б забезпечена в разі формального підходу до розгляду даної справи.

За таких обставин, суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

В контексті наведеного, оцінюючи всі наявні докази в їх сукупності, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених позовних вимог та відповідно наявність підстав для їх задоволення.

Також суд враховує, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 4, 20, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Зняти арешт та припинити обтяження квартири, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, смт. Богородчани, вул. Грушевського, будинок, 2, корпус 1, квартира 27, накладені згідно постанови слідчого з ОВС слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області від 18.03.2013.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Фінанс Груп" (вул. Тарнавського, 4, м. Івано-Франківськ, 76018, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.02.2022.

Суддя О.В. Рочняк