ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07.02.2022м. ДніпроСправа № 904/424/22

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до ОСОБА_2 , м. Дніпро

про визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі та скасування реєстраційних дій

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської область з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати недійсним Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "СКС МОНОЛІТ" , від 21.04.2021, до договору від 21.04.2021, складений між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 про передачу прав на частку у статутному капіталі ТОВ "СКС МОНОЛІТ" у розмірі 100%, яка в грошовому еквіваленті становить 160 000 грн;

- скасувати реєстраційні дії №005072759 від 22.04.2021 про зміну складу учасників та №006072759 від 23.04.2021 про зміну відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ «СКС МОНОЛІТ» , вчинені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Н.В.

Разом із позовною заявою позивачка 03.02.2022 подала заяву про забезпечення позову, в якій остання просить суд:

- заборонити органам у сфері Державної реєстрації, визначеним у ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", та державним реєстраторам, вказаним у ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", окрім технічного адміністратора Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, визначеному у ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти будь-які дії щодо реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «СКС МОНОЛІТ» , які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, пов`язаних із продажем, обміном, безоплатною передачею, передачею у статутний капітал, та будь-яким іншим чином частки (її частини) ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 у розмірі 160 000 грн, що становить 100% статутного капіталу ТОВ «СКС МОНОЛІТ», а також зміни розміру вказаної частки ОСОБА_2 , виходом (виключенням) із ТОВ «СКС МОНОЛІТ».

Заява обґрунтована тим, що укладений 21.04.2021 між заявницею та ОСОБА_2 правочин - Акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «СКС МОНОЛІТ», вчинений проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску та економічного насилля з боку її чоловіка, згідно з приписами статей 215, 231 Цивільного кодексу України, повинен бути визнаний - недійсним з моменту вчинення.

Також заявниця вважає, що після того як її чоловік ОСОБА_3 дізнається про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду за позовом про визнання недійсним Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "СКС МОНОЛІТ", він вчинить будь-які дії щодо: продажу, обміну, безоплатної передачі у заставу (її частини) у статутному капіталі вказаного товариства.

На підтвердження обставин, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, позивачка надала суду копію Акта приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «СКС МОНОЛІТ» та Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.04.2021 та 30.01.2022.

Відповідно до частин 1, 5-6, 8 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Розглянувши заяву, оцінивши обґрунтованість доводів заявниці щодо необхідності забезпечення позову з урахуванням їх розумності, обґрунтованості та адекватності, збалансованості інтересів сторін, суд вважає подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявницею суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені в заяві.

Саме лише припущення у заяві на потенційну можливість відчуження відповідачем частки у статутному капіталі без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, згідно приписів пункту 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

В порушення наведеної норми процесуального закону, позивачкою не обґрунтовано яким саме чином захід забезпечення позову у вигляді заборони органам реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії щодо реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «СКС МОНОЛІТ» пов`язаних із продажем, обміном, безоплатною передачею, передачею у статутний капітал, та будь-яким іншим чином частки (її частини).

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Приймаючи до уваги, відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись статтями 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 07.02.2022 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя В.І. Ярошенко