РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.01.2022Справа № 910/15070/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», м. Київ

до ОСОБА_1 , м. Київ

про стягнення 36 908,96 грн,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», м. Київ

про визнання договору недійсним,

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Гришковець Л.І.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - КП «Київкомунсервіс»/позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Гацуна Валентина Анатолійовича (далі - ФОП Гацун В.А./відповідач за первісним позовом) про стягнення 36 908,96 грн, у тому числі: 33 071,50 грн - основного боргу, 2 462,80 грн - інфляційних втрат, 1 048,47 грн - 3% річних та 326,19 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 18.10.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.10.2021 звернувся до Державної міграційної служби України із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 та надання інформації про місце проживання (перебування) вказаної особи, оголосивши в судовому засіданні перерву до 15.11.2021.

25.10.2021 до канцелярії суду від ФОП Гацуна В.А. (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшли зустрічна позовна заява до КП «Київкомунсервіс» (далі - відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016 та відзив на позовну заяву.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.10.2021 зустрічну позовну заяву ФОП Гацуна В.А. залишив без руху, встановив позивачу за зустрічним позовом спосіб та строк усунення недоліків.

02.11.2021 до канцелярії суду від позивача за первісним позовом надійшла заява про заміну відповідача за первісним позовом на правонаступника.

12.11.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшли: заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, в якій зустрічну позовну заяву викладено в новій редакції, клопотання про призначення комплексної судової експертизи, а також додаткові пояснення по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_1 заперечує підписання ним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016 та відповідно надання КП «Київкомунсервіс» послуг з вивезення побутових відходів.

12.11.2021 до канцелярії суду від позивача за первісним позовом надійшли: заперечення на клопотання про призначення комплексної судової експертизи, відповідь на відзив та заперечення на зустрічну позовну заяву.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.11.2021 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Київкомунсервіс» про визнання договору недійсним прийняв до спільного розгляду з первісним позовом, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 15.11.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.11.2021 замінив відповідача за первісним позовом - Фізичну особу-підприємця Гацуна В.А. на правонаступника - ОСОБА_1 , а також відмовив у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про призначення у справі судової експертизи та відклав підготовче засідання на 13.12.2021.

17.11.2021 до суду надійшов лист Державної міграційної служби України з інформацією на виконання вимог ухвали суду від 18.10.2021.

13.12.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.01.2022.

31.01.2022 у судове засідання з`явився представник КП «Київкомунсервіс» та підтримав позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, при цьому, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував з підстав, викладених у запереченнях на зустрічну позовну заяву.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Гацуном Валентином Анатолійовичем, правонаступником якого є ОСОБА_1 (далі - споживач) укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029.

Відповідно до п. 1.1. договору з метою обмеження шкідливого впливу відходів на навколишнє природнє середовище та здоров`я мешканців Шевченківського району міста Києва виконавець бере на себе зобов`язання відносно надання послуг з вивезення побутових відходів (ТПВ) в обсязі та на умовах, передбачених даним договорам, а споживач зобов`язується отримати та оплатити послуги виконавця.

Згідно п. 2.1. договору виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно споживачем в контейнер для сміття.

У відповідності до п. 2.2. та п. 2.3. договору середньомісячний обсяг послуг обчислюється згідно категорії споживача та норм накопичення ТПВ. Якщо фактична кількість ТПВ на об`єкті споживача перевищує середньомісячний обсяг розрахований відповідно до п. 2.2. договору, то кількість ТПВ, що підлягає вивезенню встановлюється за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопичення ТПВ згідно категорії споживача і тарифу на послуги, які надаються КП «Автотранспортне підприємство Шевченківського району» встановлено розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.03.2015 №186 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)».

Оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісяця у строк до 20 числа місяця, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п. 4.7. договору).

В п. 6.1. договору сторони погодили, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин, з 01.09.2016 та діє до 31.12.2019 включно. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На виконання умов цього договору у період з 31.08.2019 по 31.08.2021 позивачем за первісним позовом надано, а відповідачем за первісним позовом прийнято послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 41 824,82 грн.

Відповідач за первісним позовом за надані послуги розрахувався частково, що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку КП «Київкомунсервіс».

Зокрема, відповідачем за первісним позовом здійснювались оплати за надані послуги таким чином: 27.02.2019 в сумі 1 153,96 грн, 13.03.2019 в сумі 1 153,96 грн, 09.04.2019 в сумі 1 153,96 грн.

27.05.2020 КП «Київкомунсервіс» надіслало відповідачу за первісним позовом претензію за вих. № 7-2616 від 25.05.2020 про сплату заборгованості за надані послуги.

Відповідач за первісним позовом цю претензію задовольнив частково, сплативши 08.07.2020 заборгованість в сумі 5 291,44 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за первісним позовом.

Отже, внаслідок неналежного виконання ФОП Гацун В.А., правонаступником якого є ОСОБА_1 , своїх зобов`язань за договором № ВС-16-01029 про надання послуг з вивезення побутових відходів, в останнього виникла заборгованість у розмірі 33 071,50 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Крім того, КП «Київкомунсервіс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 пеню у розмірі 326,19 коп., 3% річних в сумі 1 048,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 462,80 грн.

Разом з тим, не погоджуючись із позовними вимогами, ОСОБА_1 подав зустрічний позов про визнання недійсним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, мотивуючи тим, що не підписував вказаний договір.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що між КП «Київкомунсервіс» та ФОП Гацун В.А., правонаступником якого є ОСОБА_1 , укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, відповідно до якого у період з 31.08.2019 по 31.08.2021 позивачем за первісним позовом надано, а відповідачем за первісним позовом прийнято послуги на загальну суму 41 824,82 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за надані послуги розрахувався частково в сумі 8 753,32 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 33 071,50 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до п. 4.7. договору оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісяця у строк до 20 числа місяця, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як зазначено судом вище, ОСОБА_1 за надані послуги розраховувався з порушенням строку, встановленого п. 4.7. договору та не у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушено умови договору про надання послуг з вивезення побутових відходів та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення заборгованості у розмірі 33 071,50 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, КП «Київкомунсервіс» нараховує відповідачу за первісним позовом пеню у розмірі 326,19 грн за період з 21.03.2021 по 10.09.2021, 3% річних в сумі 1 48,47 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 462,80 грн за період з 21.08.2019 по 10.09.2021.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що заявлені до стягнення суми обчислено арифметично правильно, відповідно підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом у повному обсязі.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до КП «Київкомунсервіс» про визнання недійсним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договори можуть бути визнані недійсними лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому у справі про визнання договорів недійсними суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання їх недійсними і настання певних юридичних наслідків.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_1 стверджує, що не підписував договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, відповідно не отримував послуги з вивезення побутових відходів за період з 31.08.2019 по 31.08.2021.

Разом з тим, судом встановлено, що ФОП Гацуном В.А. здійснювались оплати за надані послуги таким чином: 27.02.2019 в сумі 1 153,96 грн, 13.03.2019 в сумі 1 153,96 грн, 09.04.2019 в сумі 1 153,96 грн. та 08.07.2020 в сумі 5 291,44 грн, що спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про ненадання відповідачем за зустрічним позовом відповідних послуг.

Крім того, суд, дослідивши оспорюваний договір та матеріали справи у сукупності, дійшов висновку, що підпис на договорі про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, укладеному між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» та Фізичною особою-підприємцем Гацуном Валентином Анатолійовичем, виконано ОСОБА_1 , що також спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про його непідписання.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом частково розраховувався за надані послуги, в тому числі у спірний період, що свідчить про прийняття наданих послуг та відповідно схвалення укладеного договору.

За вказаних обставин, суд відмовляє позивачу за зустрічним позовом у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №ВС-16-01029 від 01.09.2016, з підстав необґрунтованості.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом.

Витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 23; ідентифікаційний код 33745659) 33 071 (тридцять три тисячі сімдесят одну) грн 50 коп. - основного боргу, 326 (триста двадцять шість) грн 19 коп. - пені, 1 048 (одну тисячу сорок вісім) грн 47 коп. - 3% річних, 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн 80 коп. - інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 01.02.2022.

Суддя В.В. Бондарчук