РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.01.2022Справа № 910/19282/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМВОЛ-І" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська 54/19)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, будинок 33-Б, нежиле прим. 27)

про стягнення 205 929,46 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМВОЛ-І" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" про стягнення 205 929,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором субпідряду №81020 від 08.10.2020, а саме в частині своєчасної та повної оплати за виконані позивачем роботи, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 182 314,80 грн. Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 14 612,92 грн. На підставі п. 9.3. договору позивач також нарахував до стягнення пеню у розмірі 9 001,74 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/19282/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №257 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 03.12.2021, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИМВОЛ-І" (надалі - позивач, субпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" (надалі - відповідач, генпідрядник) був укладений договір субпідряду №81020 (надалі - договір), відповідно до умов якого субпідрядник зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення Генпідрядника виконати роботи (далі - роботи) згідно проектної документації в обсязі який є необхідним для введення об`єкту в експлуатацію у встановлений строк визначений договором, а Генпідрядник зобов`язується передати Субпідряднику затверджену проектну документацію, будівельну готовність (фронт робіт), прийняти та оплатити виконані належним чином та в повному обсязі роботи (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору роботи за цим договором включають в себе комплекс електромонтажних робіт по монтажу електричних кабельних мереж та електроосвітлення (І етап робіт «Доштукатурний комплекс») (далі за текстом - Роботи) на об`єкті: «Будівництво дошкільного навчального закладу по вул. Володимира Момота, м. Бориспіль, Київської області» (далі за текстом - Об`єкт).

Вартість робіт за цим договором становить 560 472,00 (п`ятсот шістдесят тисяч чотириста сімдесят дві грн 00 коп.) гривень, в тому числі ПДВ 20% - 93 412,00 грн, та визначається на підставі договірної ціни, яка є невід`ємним додатком договору (п. 2.1. договору).

Згідно з п. 2.5. договору Генпідрядник зобов`язаний оплачувати роботи в наступному порядку:

2.5.1. Сторони домовились, що попередній платіж сплачується за попередньою домовленістю сторін, згідно рахунків-фактур.

2.5.2. Генпідрядник сплачує, на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних підрядних робіт (ф КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф КБ-3), вартість виконаних робіт за звітних період, протягом 10-ти робочих днів з дати підписання Акту.

2.5.3. Остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється Генпідрядником протягом 10-ти робочих днів з дати підписання останнього Акту приймання виконаних підрядних робіт (ф КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф КБ-3).

Відповідно до п. 8.2. договору приймання Генпідрядником робіт в цілому (в повному обсязі) за договором здійснюється шляхом складання та підписання кінцевого Акту приймання-передачі будівельних виконаних робіт.

На виконання умов договору між сторонами були підписані довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (№КБ-3), а також Акти приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2в) за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року на загальну суму 409 896,00 грн.

За доводами позивача, відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором здійснив часткову оплату виконаних позивачем робіт на суму 227 581,20 грн, що стало підставою для стягнення в судовому порядку решти на суму 182 314,80 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2, 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (частина 1 статті 875 ЦК України).

На підставі ч.1 ст.877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору між сторонами були підписані Акти приймання виконаних підрядних робіт (ф КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф КБ-3) за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року на загальну суму 409 896,00 грн.

Таким чином, вищенаведене свідчить про прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт без жодних претензій щодо їх якості, строків, об`ємів і вартості та виникнення обов`язку у останнього щодо їх оплати.

Судом встановлено, що відповідач сплачує, на підставі підписаних сторонами Актів приймання виконаних підрядних робіт та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт вартість виконаних робіт за звітних період, протягом 10-ти робочих днів з дати підписання Акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі виставлених позивачем рахунків відповідачем згідно платіжних доручень №304 від 19.11.2020, №376 від 10.12.2020, від 30.12.2020 та №458 від 30.12.2020 було здійснено часткову оплату робіт на загальну суму 227 581,20 грн.

Станом на 31.08.2021 сторонами був підписаний Акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого відповідач підтвердив факт обліку за ним заборгованості згідно договору №81020 від 08.10.2020 на суму 182 314,80 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №12102021 від 12.10.2021 щодо сплати існуючої заборгованості за договором №81020 від 08.10.2020 у розмірі 182 314,80 грн, однак остання була залишена з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт в повному обсязі та не спростовано заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором №81020 від 08.10.2020 належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 182 314,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заявленої до стягнення пені у розмірі 9 001,74 грн, нарахованої за загальний період прострочення з 19.01.2021 по 31.10.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Так, у п. 9.3. договору сторони передбачили, що у випадку, якщо відповідач не проводить платежі, як це визначено договором; або затримує оплату заборгованості по договору, то відповідач виплачує позивачу пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми несплаченого боргу за кожний день прострочення.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зазначено, що: "Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції".

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином шести місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені встановив, що позивачем було проведено нарахування пені щодо оплати на суму 146 431,20 грн за період більше ніж шість місяців (з 19.01.2021 по 13.08.2021), тобто, допущено помилки у визначені періоду та розміру нарахування пені.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний перерахунок розміру пені, за яким сума останньої становить 8 245,90 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договорами позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 646,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 10 966,60 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару за договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМВОЛ-І".

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУД ЗАБУДОВА" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 33-Б, нежиле прим. 27, ідентифікаційний код 40015929) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМВОЛ-І" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ідентифікаційний код 33786648) основний борг у розмірі 182 314 грн 80 коп., пеню у розмірі 8 245 грн 90 коп., 3% річних у розмірі 3 646 грн 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 966 грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 3 077 грн. 61 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.01.2022

Суддя Л. Г. Пукшин