ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року, м. Херсон, справа № 923/1616/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Управління капітального будівництва Херсонської міської ради

до Приватного підприємства «Транс-Експрес»

про стягнення 30778,79 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

08.12.2021 Управління капітального будівництва Херсонської міської ради звернулося з позовом до Приватного підприємства «Транс-Експрес» про стягнення 30778,79 грн, які визначені ним як збитки за наслідками здійснення господарської діяльності за договорами № 08/08 від 14.09.2018 та № 27/09 від 27.09.2019.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- між сторонами були укладені договори підряду з будівництва спортивного майданчика та ремонту огорожі школи, за наслідками яких у подальшому встановлена невідповідність між обсягами виконаних робіт та обсягами, які внесені до актів приймання-передачі,

- зокрема, завищення склало: за договором № 08/08 від 14.09.2018 на суму 9812,03 грн; за договором № 27/09 від 27.09.2019 на суму 20966,76 грн,

- з метою повернення цих сум Позивач звернувся до Відповідача з листами № 01-10-691 та № 01-10-685 від 08.07.2021, проте вимоги не були виконані,

- внаслідок неправомірної сплати спірної суми йому спричинені збитки, які Відповідач повинен компенсувати на підставі положень статей 216, 222, 225, 226 Господарського кодексу України та статті 1166 Цивільного кодексу України.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою від 10.12.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Нею ж сторонам установив строки подачі процесуальних заяв. Проте, Відповідач відзив на позов не подав, хоча копію ухвали суду отримав 18.12.2021, що слідує з поштового повідомлення № 660.

21.01.2022 Управління Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області подало до суду заяву про залучення Південного Офісу Держаудитслужби до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача. У якості обґрунтування заяви Управління вказало, що проводило перевірку Позивача, за наслідками якої і виник спір у справі. Оскільки Управління в Херсонській області не має статусу юридичної особи, то залученню підлягає Південний Офіс Держаудитслужби.

За наслідками розгляду заяви суд вважає, що вона не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки відповідна заява повинна подаватися самим Південним Офісом Держаудитслужби, з можливістю її підписання Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області, яке за діючим Положенням про Управління має право на вчинення таких дій.

Більш того, суд зазначає, що у відповідності до статті 50 Господарського процесуального кодексу України третя особа, це особа, у разі коли рішення у справі може вплинути на її права або обов`язки щодо однієї із сторін спору. У даному випадку рішення у справі ніяким чином не вплине на права та обов`язки заявника, оскільки стосується окремих суб`єктів господарської діяльності.

Установлені судом обставини

14.09.2018 Позивач, виступаючи у якості Замовника, уклав з Відповідачем, як Підрядником, договір № 08/08, за умовами якого Підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва спортивного майданчика для міні-футболу зі штучним покриттям Загально-освітньої школи № 24, а Замовник прийняти та сплатити їх вартість (пункти 1.1., 1.2.).

На виконання умов договору сторони склали та підписали акти приймання виконаних робіт № 1 за жовтень 2018 року на суму 570307,61 грн та № 1 за грудень 2018 року на суму 773136,66 грн.

За твердженнями Позивача вартість робіт сплачена ним у повному обсязі.

27.09.2019 Позивач, виступаючи у якості Замовника, уклав з Відповідачем, як Підрядником, договір № 27/09, за умовами якого Підрядник зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту огорожі Загально-освітньої школи № 39, а Замовник прийняти та сплатити їх вартість (пункти 1.1., 1.2.).

На виконання умов договору сторони склали та підписали акти приймання виконаних робіт № 1 за листопад 2019 року на суму 152868 грн та № 2 за грудень 2019 року на суму 125456 грн.

За твердженнями Позивача вартість робіт сплачена ним у повному обсязі.

Як слідує з Акту № 15-21-05-24/03 від 02.07.2021 ревізії фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Херсонської міської ради за період з 01.01.2018 по 31.03.2021, який складений Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області за наслідками контрольного обміру виконаних робіт за вказаними договорами:

- по договору № 08/08 від 14.09.2018 наявна невідповідність між фактично виконаними обсягами та обсягами, внесеними в акти приймання будівельних робіт, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на суму 9812,03 грн; відповідні обставини вказані в акті контрольного обміру (додаток 25 до акту ревізії) (а.с. 110),

- по договору № 27/09 від 27.09.2019 існує невідповідність між фактично виконаними обсягами та обсягами, внесеними в акти приймання будівельних робіт, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на суму 20966,76 грн відповідні обставини вказані в акті контрольного обміру (додаток 25 до акту ревізії) (а.с. 109).

Відповідно до листів за вих. № 01-10-685 та № 01-10-691 від 08.07.2021 Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення сум переплат.

За обліковими даними Позивача Відповідач спірної суми не повернув.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Безпосередньо порядок майнової відповідальності у випадку спричинення збитків у сфері господарювання встановлений положеннями статей 224, 225 та 226 ГК України.

Зокрема, відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1); під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2).

За змістом статті 225 того ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Водночас, статтею 226 названого Кодексу визначні умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Таким чином, додаткові необґрунтовані витрати, сплачені стороною за наслідками господарської діяльності іншій стороні, можуть складати збитки, які винна сторона повинна відшкодувати.

У пункті 5.16. постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2019 у справі № 920/85/18 Суд надав правовий висновок стосовно застосування вказаних правових норм та вказав, що:

- для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини,

- відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань,

- для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача,

- вимога про відшкодування збитків може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Отже, Позивач, з урахуванням положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, у контексті спірних правовідносин повинен довести як сам факт заподіяння йому збитків унаслідок завищення об`ємів виконаних робіт та їх вартості, який повинен сприйматися як доведення конкретних видів, переліку, обсягів та вартості робіт, матеріалів, які завищені при виконанні договорів, так і протиправність дій Відповідача.

У спорі Позивач не навів відповідного переліку робіт, матеріалів, їх вартості, які були завищені при виконанні договорів, а вказав лише про загальну вартість завищень, а також не вказав, у чому саме полягає протиправність дій Відповідача, яка складає завищення вартості робіт.

Позивач також не надав відповідних доказів, які підтверджують такі завищення. Зокрема, ним наданий лише Акт ревізії, в якому також у загальному відображені суми завищень, але не розкриті безпосередні наведені судом їх характеристики.

З цього приводу суд також зазначає, що в Акті ревізії здійснені посилання на підтвердження завищень актом контрольного обміру (додаток 25 до акту ревізії), проте цей акт Позивач до суду не надав. Необхідність аналізу акту контрольного обміру якраз і пов`язана із дослідженням та оцінкою видів, переліку, обсягів та вартості робіт, матеріалів, які завищені при виконанні договорів, з порівнянням їх зі складеними актами приймання-передачі виконаних робіт на предмет невідповідності.

Відтак, суд висновує, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факту спричинення йому збитків на спірну суму за наслідками виконання Відповідачем договорів підряду, оскільки не надав до матеріалів справи акт контрольного обміру об`єктів будівництва та не вказав на безпосередні порушення, які допущені Відповідачем, що склали суму завищень вартості робіт.

Частиною 1 статті 14 ГПК України встановлений принцип диспозитивності господарського судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи, а збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказаний принцип суд не вправі самостійно витребувати у Позивача необхідні документи (докази), а тому розглядає спір лише з аналізом тих, доказів, які є у справі. У зв`язку з цим суд констатує, що наявних у справі доказів недостатньо для висновку про завдання Відповідачем збитків Позивачу та підставності їх стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2270 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін