ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1176/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику

(повідомлення) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л."

про стягнення 95 575,07 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Літа" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт Л.С." 95575,07грн за договором підряду №09/06/20 від 09.06.2020, з яких: 90000,00грн боргу та 5575,07грн пені.

Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа" залишено без руху з підстав, зазначених у ній, та надано час для усунення виявлених недоліків.

24.11.2021 до суду від позивача, на виконання ухвали суду від 15.11.2021 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа" судом прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.12.2021 до суду повернулась неврученою копія ухвали суду від 29.11.2021, що направлялась на адресу відповідача зазначену в позовній заяві, підстави повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

З метою уточнення належної адреси відповідача суд здійснив запит та отримав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначену на сайті Міністерства юстиції України, відповідно до якого встановлено, що зазначена в позовній заяві адреса відповідача є належною та відповідає інформації зазначеній на вказаному офіційному ресурсі.

Крім того, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 29.11.2021 направлено на електронну адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адресу засновника ТОВ "Агросвіт С.Л." Солдатовій Л.О.

Як вбачається із трекінгу поштових відправлень, отриманого за електронним запитом суду із офіційного сайту Укрпошти, Солдатовою Л.О. 15.01.2022 отримано ухвалу господарського суду від 29.11.2021.

Враховуючи викладене суд вважає, що своєчасно та належним чином вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи для реалізації ним права на судовий захист.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що протягом червня - липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Літа" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л." грошові кошти у загальному розмірі 90000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №247 від 09.06.2020 на суму 25000,00грн, №248 від 11.06.2020 на суму 25000,00грн, №279 від 18.06.2020 на суму 25000,00грн та №312 від 08.07.2020 на суму 15000,00грн із призначенням платежу: "оплата згідно договору підряду №09/06/20 від 09.06.2020"

30.06.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію № 28 від 30.06.2021, в якій вимагав від відповідача з посиланням на ч.2 ст.849 ЦК України повернути кошти у розмірі 90000,00 грн.

Оскільки, відповідач на вимогу позивача грошових коштів у сумі 90000,00грн не повернув, позивач, посилаючись на приписи статті 849 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 90000,00грн.

Відповідач в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09 червня 2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Літа" (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л." (підрядник/відповідач) було укладено договір підряду №09/06/20 (а.с. 5-7), за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати за оплату у відповідності до діючих будівельних норм і правил роботи по монтажу та демонтажу обладнання (далі роботи) за адресою: вул. Курчатова, буд. 13, м. Новоукраїнка, Кіровоградської області (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2 договору під роботами по монтажу та демонтажу обладнання розуміється виконання робіт за номенклатурою з давальницьким обладнанням:

- виготовлення завальної ями проїзної (5,0*8.0) пог./метра, вмістимісгь-60 м.3, обшивка завальної ями металом, виготовлення норійного приямку для встановлення норії, глубина 6,0 пог./метра, виготовлення завальної ями, монтаж та встановлення норії проміжної Г-.КЗ- 100 в зерносховищі, підключення до енергопостачання та запуск - вартістю 176000,00грн;

- встановлення норії загрузочної ЕКЗ-100 (24,0 пог./метра) зварювання: каркасу 18м. для укріплення норії, виготовлення наглядової площадки для обслуговування норії, зварювання зерно проводу для подачі зернових культур на транспортер та складське приміщення - вартістю 72000,00грн;

- сборка стрічкового транспортера 60.0 пог./метра, монтаж, виготовлення галереї, запуск обладнання в експлуатацію - 52000,00грн;

- встановлення навісу над завальною ямою висотою 9 м - вартістю 45000,00грн;

- зварювання накопичувальних бункерів під чисте зерно та відходи, встановлення зерносушного сепаратору БСХ-100 в комплекції Циклон з пневмоканалами та вентилятор очистки аспірації зернових культур, зварювання зерно проводу, наладка обладнання та запуск в експлуатацію - 60000,00грн.

Згідно з п.2.1 договору загальна вартість робіт становить 405000,00грн в т.ч. ПДВ 20%).

Відповідно до п.3.1. договору грошові зобов`язання замовника мають бути виконані в національній грошовій одиниці України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий; рахунок Підрядника у строки передбачені договором.

Згідно п.3.2 договору оплата згідно даного договору здійснюється згідно усних домовленостей виконавців, від загальної вартості, визначеної відповідно п.2.1 договору, кінцевий розрахунок по договору сплачується в день підписання акту-приймання виконаних робіт.

За умовами п.5.1 договору термін виконання робіт становить 45 календарних днів з дати початку виконання робіт.

Замовник зобов`язаний забезпечити фінансування робіт шляхом проведення розрахунків з підрядником на умовах, визначених у п.3.2 п.3 договору та додаткових угодах.

Пунктом 8.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Згідно п.8.3 договору за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення строків, від ціни не виконаної у строк роботи, за кожен день прострочення.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.20220, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Як зазначив позивач, відповідно до усної домовленості між сторонами було визначено дату початку виконання робіт - наступний день після надходження суми попередньої оплати, що в сукупності буде дорівнювати 20% від загальної вартості суми договору, визначеної відповідно п.2.1 договору, а саме загальна сума договору становить 405000,00грн, а 20% від загальної суми становить - 81000,00 грн.

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л." грошові кошти у загальному розмірі 90000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №247 від 09.06.2020 на суму 25000,00грн, №248 від 11.06.2020 на суму 25000,00грн, №279 від 18.06.2020 на суму 25000,00грн та №312 від 08.07.2020 на суму 15000,00грн із призначенням платежу: "оплата згідно договору підряду №09/06/20 від 09.06.2020".

Замовник вважає, що свої зобов`язання стосовно здійснення попередньої оплати до початку виконання робіт в розмірі 20% від загальної вартості договору підряду №09/06/20 від 09.06.2020 виконав у повному обсязі, здійснивши попередню оплату на загальну суму 90 000,00 грн на підставі виставленого рахунку-фактури №62 від 09.06.2020 (а.с.8), проте відповідач обумовлені договором роботи виконувати не розпочав.

Оскільки виконання відповідачем робіт згідно договору від 09.06.2020 втратило інтерес для позивача, останній 30.06.2021 направив відповідачу претензію з посиланням на ч.2 ст.849 ЦК України з вимогою про повернення сплачених ТОВ "Літа" грошових коштів у сумі 90000,00грн, яка отримана відповідачем 17.08.2021 (а.с. 13-14), проте залишилась без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Крім основного боргу, позивач на підставі п.8.3 договору просить стягнути з відповідача 5575,07грн пені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 ЦК України).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки виконання зобов`язання, проведене належним чином, є однією із підстав його припинення (ст. 599 ЦК України), то виконання боржником, у даному випадку - відповідачем як підрядником за договором (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), передбаченого договором обов`язку повинно бути підтверджено відповідачем належним чином.

З урахуванням наведеного, тягар доведення належного виконання відповідачем свого обов`язку за договором, а так само обставин, які перешкоджали виконанню цього обов`язку, несе відповідач як боржник у цьому зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У свою чергу, права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені, в тому числі - ст. 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1 ст. 849 ЦК України);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2 ст. 849 ЦК України);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3 ст. 849 ЦК України);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (ч. 4 ст. 849 ЦК України).

Аналіз положень ст. 849 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.03.2020 р. у справі № 910/2051/19.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач будь-яких заперечень проти позову чи доказів виконання робіт згідно договору № 09/06/20 на виконання робіт від 09.06.2020 або повернення позивачеві коштів суду не надав.

Суд також зазначає, що договір діє до 31.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Матеріали справи не містять і доказів того, що підрядник розпочав роботи до 31.12.2020.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з претензією №28 від 30.06.2021, зі змісту якої вбачається, що на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України позивач фактично відмовився від договору та вимагав від відповідача повернення сплачених коштів.

З урахуванням зазначеного, з огляду на відмову позивача від договору підряду в порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України, зазначений вище договір є припиненим.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Суд відзначає, що у разі припинення зобов`язань сторін за договором, позивач має право розраховувати на стягнення з відповідача сплаченої йому передоплати на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки її положення застосовуються також при поверненні виконаного однією із сторін у зобов`язанні у разі, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала, тобто у разі, коли договір є припиненим.

У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Як зазначалось вище, позивачем на адресу відповідача 30.06.2020 була направлена претензія №28 від 30.06.2020, за якою позивач, серед іншого, вимагав повернення оплати в розмірі 90000,00 грн протягом 7 робочих днів з дня отримання претензії (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження повернення відповідачем здійсненої позивачем попередньої оплати в результаті односторонньої відмови позивача (замовника) від договору підряду на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, грошові кошти, перераховані позивачем відповідачу за платіжними дорученнями №247 від 09.06.2020 на суму 25000,00грн, №248 від 11.06.2020 на суму 25000,00грн, №279 від 18.06.2020 на суму 25000,00грн та №312 від 08.07.2020 на суму 15000,00грн, у зв`язку з припиненням договору №09/06/20 від 09.06.2020 внаслідок односторонньої відмови замовника від нього на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, підлягають поверненню позивачеві.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 90000,00 грн, як такої, що є документально доведеною, обґрунтованою та відповідачем у встановленому ГПК України порядку не спростованою, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 5575,07грн. пені за період з 01.06.2021 по 20.10.2021.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п.8.3 договору за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення строків, від ціни не виконаної у строк роботи, за кожен день прострочення.

Суд відмовляє у частині позовних вимог щодо стягненні договірної пені, як безпідставно заявлених, оскільки дія договору була припинена.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 90000,00грн основного боргу. В частині стягнення 5575,07грн пені суд відмовляє.

Щодо розподілу судових витрат

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л." задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт С.Л." (10012, м.Житомир, вул.Князів Острозьких, 66 А, код 40945881) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа" (27100, Кіровоградська область, м.Новоукраїнка, вул.Курчатова, 13, код 31475005):

- 90000,00грн - боргу;

- 21137,59грн - судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.01.22

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам - рек.