РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022Справа № 910/17451/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" м. Миколаєва

до Держави України в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди, ціна позову 1500000 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що господарський суд Миколаївської області рішенням від 21 грудня 2020 р. у справі № 915/70/18 відмовив йому у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (далі-товариство) про відшкодування 839689,03 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, які він міг одержати за звичайних обставин, якби не було припинено газопостачання протягом 3 лютого-30 червня 2015 року в результаті застосування оперативно-господарської санкції.

Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 31 березня 2021 р. рішення господарського суду Миколаївської області залишив без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Верховний Суд ухвалою від 9 червня 2021 р. відмовив у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вищевказані рішення судів чим обмежив його на доступ до суду та на ефективний засіб правового захисту.

У зв`язку з прийнятим Верховним Судом указаним судовим рішенням його товариству була завдана моральна шкода у розмірі 1500000 грн.

За таких обставин позивач на підставі ст.ст. 56, 68, 129 Конституції України, ст.ст. 1166, 1173, 1176 ЦК України, Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" просив стягнути з відповідача на свою користь 1500000 грн. моральної шкоди.

Представники сторін у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені в установленому порядку, позивач через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Вказував, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачу не завдало.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 р. у справі № 915/70/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31 березня 2021 р., відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" про відшкодування збитків.

Ухвалою Верховного Суду від 9 червня 2021 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" на вищевказані рішення судів І та ІІ інстанцій.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, викладеними у позовній заяву, наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних судових рішень.

Зі змісту позовної заяви слідує, що заявлені до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані незаконністю постановленої Верховним Судом ухвали від 9 червня 2021 р. яка, на думку позивача, суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Європейського суду з прав людини від 17 січня 1970 р. у справі "Делькур проти Бельгії" від 11 жовтня 2001 р. у справ "Гофман проти Німеччини", від 7 лютого 2017 р. у справі "Ламашкін та інші проти Росії", Конституційного Суду України від 17 червня 2019 р. № 4/р(ІІ)/2020 щодо прав особи на доступ до суду та ефективний засіб правового захисту.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Особливості відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, встановлені ст. 1176 ЦК України.

Згідно з ч. 5 указаної статті шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

У розумінні чинного законодавства судова справа, в якій вирішується спір, що виник із приватно-правових відносин, заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, є цивільною.

З урахуванням наведеного умовою відшкодування юридичній особі за рахунок держави моральної шкоди, завданої внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі є одночасна наявність декількох юридичних фактів: заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, рішення суду у визначеному законом порядку повинно бути визнане незаконним, у діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, повинен бути встановлений склад кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем не надано належних доказів визнання ухвали Верховного Суду від 9 червня 2021 р. у справі № 915/70/18 в установленому порядку незаконною та не доведено факту встановлення в діях судді (суддів), які її постановили, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Доводи позивача з цього приводу є безпідставними та суперечать встановленим ст.ст. 8, 129 Конституції України, ст.ст. 5, 6, 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 2 ГПК України засадам судочинства щодо незалежності суддів та судів та обов`язковості судових рішень.

Крім того, з поданих доказів не вбачається, що відмова у касаційному перегляді справи після набрання законної сили судовими рішеннями у ній вплинула на звичайну господарську діяльність позивача, призвела до втрат немайнового характеру (порушила його звичайні зв`язки, обмежила ділову активність, принизила ділову репутацію тощо).

За таких обставин у позові відповідно до вимог ст.ст. 16, 1167, 1176 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, позивач в установленому порядку звільнений від сплати судового збору, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "РосКосметика" м. Миколаєва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 27 січня 2022 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар