ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2209/21

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Ловга В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Шерстюк П.П. на підставі ордеру;

Від відповідачів:

- ТОВ „Атрікс А": не з`явився;

- ТОВ „Агроторг Лтд": Глущенко М.М. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Одеський м`ясокомбінат" до товариства з обмеженою відповідальністю „Атрікс А", товариства з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" про визнання недійсним договорів та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Одеський м`ясокомбінат" (далі по тексу - ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" (далі по тексту - ТОВ „Атрікс А"), товариства з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" (далі по тексту - ТОВ „Агроторг Лтд") про визнання недійсним договору купівлі-продажу №1 від 26.07.2018р., договору купівлі-продажу №2 від 26.07.2018р. та договору іпотеки від 16.04.2019р., укладених між відповідачами; про витребування з володіння ТОВ „Агроторг Лтд" на користь ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат" об`єкту нерухомого майна - м`ясомолочного комплексу, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат" було наголошено, що об`єкт нерухомого майна, переданий в іпотеку, був відчужений ТОВ „Атрікс А" на користь ТОВ „Агроторг Лтд" за відсутності окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, необхідність укладення якого передбачена умовами договору іпотеки. Позивачем також було наголошено, що ТОВ „Атрікс А" в порушення умов договору іпотеки та приписів чинного законодавства не було направлено на адресу ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат" повідомлення про намір продати об`єкт іпотеки. Так, за переконанням позивача, відсутність узгодження із Іпотекодавцем ціни предмета іпотеки мало наслідком відчуження об`єкту нерухомого майна на користь ТОВ „Агроторг Лтд" за заниженою ціною. Крім того, позивачем було зазначено, що об`єкт іпотеки був відчужений за наявності заборони на його відчуження, внесеної до реєстру у 2010р. згідно постанови про накладення арешту, винесеної прокурором Чорноморської транспортної прокуратури. Наведені обставини, за твердженням ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат", у своїй сукупності, свідчать про наявність правових підстав для визнання недійними договорів купівлі-продажу та договору іпотеки, укладених між відповідачами, а також витребування майна з володіння ТОВ „Агроторг Лтд" на користь позивача.

ТОВ „Агроторг Лтд" повністю заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на наявність у ТОВ „Атрікс А" права на відчуження об`єкта нерухомого майна, оскільки, за переконанням відповідача, договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, наявність якого виключає необхідність укладення окремого договору. При цьому, відповідачем також було наголошено про належне виконання ТОВ „Атрікс А" обов`язку щодо направлення на адресу позивача повідомлення про задоволення вимог у випадку невиконання позивачем грошових зобов`язань за кредитним договором. Крім того, відповідачем було наголошено, що на момент посвідчення договорів купівлі-продажу в реєстрі були відсутні будь-які відомості про накладення арешту на іпотечне майно. ТОВ „Агроторг Лтд" також наголошено, що об`єкт нерухомого майна був відчужений за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, а, отже, доводи позивача про відчуження об`єкта нерухомого майна за заниженою ціною є необґрунтованими з огляду на відсутність експертного висновку з цього питання.

ТОВ „Атрікс А" також заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на невиконання позивачем прийнятих на себе за умовами кредитного договору зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, що стало підставою для задоволення вимог ТОВ „Атрікс А" шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені. При цьому, відповідачем також зазначено про недоведеність позивачем належними доказами факту порушення будь-яких прав останнього в результаті укладення спірних договорів купівлі-продажу та договору іпотеки.

Ухвалою від 18.11.2021р. судом було витребувано від ТОВ "Асоціація незалежних експертів України" належним чином засвідчені копії матеріалів оцінки від 25.07.2018р. щодо майна, яке розташоване за адресою: Одеська область, Любашівський р-н, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 10, у тому числі звіт, акт, висновок тощо, а, також документи, на підставі яких була проведена оцінка (заяви, договори, фотографії, звіти тощо). Витребувані ухвалою суду від 18.11.2021р. докази ТОВ "Асоціація незалежних експертів України" надані не були.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.07.2007р. по справі №4/245-07-6280 позовні вимоги закритого акціонерного товариства "Одеський м`ясокомбінат" (далі по тексту - ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат") до комунального підприємства "Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" було задоволено шляхом зобов`язання останнього зареєструвати право власності ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" на об`єкт нерухомого майна, а саме: на м`ясомолочний комплекс, який розташований за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20.

Право власності на м`ясомолочний комплекс, який розташований за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, було зареєстровано за ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат", що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за №16796135 від 26.11.2007р., а також інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно за №22087778 від 23.05.2014р.

26.11.2007р. між акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" (Банк, далі по тексту - АТ „УкрСиббанк") та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" (Позичальник) було укладено кредитний договір №0, відповідно до п. 1.1 якого Банк зобов`язується надати, а Позичальник зобов`язується прийняти та повернути Банку кредит у сумі ліміту кредиту, яка складає 1 000 000,00 грн.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору №0 від 26.11.2007р. надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 26.11.2007р. по 26.11.2010р. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26.11.2010р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору у випадках, передбачених договором. Позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок Банку, вказаний у договорі. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у договорі рахунок Банку.

Умовами п. 2.1 кредитного договору №0 від 26.11.2007р. передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним договором Банком, зокрема, прийнято в заставу об`єкт нерухомості, а саме: нежилі приміщення, розташовані за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20.

26.11.2007р. між АТ „УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Любашівського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №2724, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська 20, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення суду по справі №4/245-07-6280 та зареєстровано в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером №19995156 та записано в реєстраційну книгу за № 20, номер запису 86-86, номер витягу 16796135, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності становить 2 035 605,00 грн.

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1 договору іпотеки від 26.11.2007р. Іпотекодержатель має право на усі передбачені законодавством України права Іпотекодержателя, а також вимагати від Іпотекодавця дотримання прав Іпотекодержателя, що надані останньому Законом України "Про іпотеку".

В силу вимог п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору іпотеки від 26.11.2007р. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації юридичної особи - Іпотекодавця. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України „Про іпотеку"; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Відповідно до п. 4.5 договору іпотеки від 26.11.2007р. звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України „Про іпотеку".

Умовами п. п. 5.1, 5.2 договору іпотеки від 26.11.2007р. передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України „Про іпотеку";

- отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України „Про іпотеку".

Згідно з п. 5.3 договору іпотеки від 26.11.2007р. позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки від 26.11.2007р. цей договір підлягає нотаріальному посвідченню і діє з моменту такого посвідчення до повного виконання зобов`язань за договором, що обумовлюють основне зобов`язання.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №126757694 від 07.06.2018р. вбачається, що 26.03.2010р. до реєстру заборон було внесено запис про накладення арешту на об`єкт іпотеки, який належав ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат", згідно постанови про накладення арешту від 05.03.2010р., винесеної слідчим прокурором Чорноморської транспортної прокуратури Корсак М.В.

З протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-04-27-000176-a вбачається, що переможцем електронних торгів, проведених 25.05.2018р., з придбання активу (лоту), а саме: права вимоги за кредитним договором №0 від 26.11.2007р., в забезпечення виконання зобов`язань за яким в іпотеку було передано нежитлові приміщення, за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, було визнано ТОВ „Атрікс А".

12.06.2018р. між ПАТ „Дельта Банк" (Продавець) та ТОВ „Атрікс А" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №624/К, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього договору; право оскаржувати недійсність або припинення прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-якого з боржників у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника прав вимоги та/або кредитора за правами вимоги, які передбачені законодавством та укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців боржників, тощо; право власності на права вимоги, а також інші права кредитора за правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації боржника, на підставі цього договору; право набути у власність, гроші та/або майно на підставах наведених у додатку №1 до цього договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із прав вимоги (далі - майнові права).

Згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу майнових прав №624/К від 12.06.2018р. сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим договором Покупець сплачує Продавцю грошові кошти у розмірі 1 401 414,37 грн. Ціна договору сплачується Покупцем Продавцю у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Покупець.

З додатку до договору купівлі-продажу майнових прав №624/К від 12.06.2018р. вбачається, що ПАТ „Дельта Банк" було відступлено на користь ТОВ „Атрікс А" права вимоги виконання ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" зобов`язань за кредитним договором №0 від 26.11.2007р., а також права вимоги за іпотечним договором від 26.11.2007р. та договорами поруки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором.

12.06.2018р. між ПАТ „Дельта Банк" (Первісний Іпотекодержатель) та ТОВ „Атрікс А" (Новий Іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до 1.1 якого на умовах цього договору, договору купівлі-продажу майнових прав № 624/К від 12.06.2018р. та на підставі протоколу електронного аукціону № UA-ЕА-2018-04-27-000176-а від 25.05.2018р. Первісний Іпотекодержатель передає (відступає) Новому Іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором від 26.11.2007р. з усіма додатками та додатковими угодами, посвідченим приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області Бобошко Н.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 2724 від 26.11.2007р., укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" в якості забезпечення виконання зобов`язань останнього за кредитним договором № 0 від 26.11.2007р., право вимоги за яким перейшло до АТ "Дельта Банк" на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між АК «УкрСиббанк» та АТ "Дельта Банк", посвідченого 19.12.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2956.

Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення права вимоги від 12.06.2018р. моментом переходу прав вимоги за договором іпотеки від Первісного Іпотекодержателя до Нового Іпотекодержателя є момент підписання цього договору уповноваженими представниками сторін та його нотаріального посвідчення.

Договір про відступлення права вимоги від 12.06.2018р. був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антоновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №592.

12.06.2018р. ТОВ „Атрікс А" звернулось до ПАТ "Одеський м`ясокомбінат" із вимогою про усунення порушень, відповідно до якої відповідач просив сплатити заборгованість за кредитним договором №0 від 26.11.2007р. у загальному розмірі 1 693 103,22 грн., а також пеню, штрафні санкції та комісію, які будуть нараховані ТОВ „Атрікс А". При цьому, відповідачем із посиланням на перехід до нього прав Іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007р. було попереджено позивача, що у випадку невиконання останнім прийнятих на себе зобов`язань ТОВ „Атрікс А" будуть вжиті заходи з метою звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України „Про іпотеку".

Вимога про усунення порушень від 12.06.2018р. була направлена ТОВ „Атрікс А" на адресу ПАТ "Одеський м`ясокомбінат" та вручена останньому 16.06.2018р., що підтверджується описом вкладення до цінного листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

26.07.2018р. між ТОВ „Атрікс А" (Продавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1362, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність Ѕ частку, що складає одну другу ідеальну частку права власності на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв. м., та сплачує за неї ціну визначену в цьому договорі.

Згідно з умовами п. п. 2.1 - 2.3 договору купівлі-продажу №1 від 26.07.2018р. вартість нерухомості відповідно до висновку про вартість майна, виданого ТОВ „Асоціація незалежних експертів України" 25.07.2018р. становить 1 999 985,00 грн. відповідно вартість Ѕ частки відчужуваної нерухомості становить 999 992,50 грн. Сторони домовилися, що ціна договору становить 999992,50 грн. Сторони домовились, що договірна ціна сплачується Покупцем Продавцю в національній валюті України - гривні, протягом 1 (одного) року, а саме в строк до 25.07.2019р., шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Продавця, реквізити якого вказані в п. 5 цього договору.

26.07.2018р. між ТОВ „Атрікс А" (Продавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №1363, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність Ѕ частку, що складає одну другу ідеальну частку права власності на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20 (двадцять), загальною площею 5794,9 кв. м., та сплачує за неї ціну визначену в цьому договорі.

Згідно з умовами п. п. 2.1 - 2.3 договору купівлі-продажу №2 від 26.07.2018р. вартість нерухомості відповідно до висновку про вартість майна, виданого ТОВ „Асоціація незалежних експертів України" 25.07.2018р. становить 1 999 985,00 грн. відповідно вартість Ѕ частки відчужуваної нерухомості становить 999 992,50 грн. Сторони домовилися, що ціна договору становить 999992,50 грн. Сторони домовились, що договірна ціна сплачується Покупцем Продавцю в національній валюті України - гривні, протягом 1 (одного) року, а саме в строк до 25.07.2019р., шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Продавця, реквізити якого вказані в п. 5 цього договору.

Слід зазначити, що у договорах купівлі-продажу №1 від 26.07.2018р. та №2 від 26.07.2018р. зазначено, що ТОВ „Атрікс А" виступає Іпотекодержателем за договором іпотеки від 26.11.2007р., який містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені.

Ринкова вартість м`ясомолочного комплексу, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20, була визначена ТОВ „Асоціація незалежних експертів України", що підтверджується наявним в матеріалах справи висновком про вартість майна від 25.07.2018р.

При цьому, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №132050960 від 25.07.2018р., сформованої на запит приватного нотаріуса Михайленко С.А., вбачається, що в реєстрі був наявний запис про накладення арешту на об`єкт іпотеки, який належав ПАТ "Одеський м`ясокомбінат", згідно постанови про накладення арешту від 05.03.2010р., винесеної слідчим прокурором Чорноморської транспортної прокуратури Корсак М.В.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №133304140 від 06.08.2018р. вбачається, що 26.07.2018р. до реєстру було внесено запис про проведення державної реєстрації права власності на м`ясомолочний комплекс за ТОВ „Агроторг Лтд" згідно договорів купівлі-продажу №1, №2 від 26.07.2018р.

01.08.2018р. між державною судноплавною компанією „Чорноморське морське пароплавство" (Орендодавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Орендар) було укладено договір оренди обладнання, за умовами якого Орендарю було передано у користування обладнання молочного цеху, яке розташоване за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, буд. 20.

01.08.2018р. між державною судноплавною компанією „Чорноморське морське пароплавство" (Поклажодавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Зберігач) було укладено договір відповідального зберігання, за умовами якого Зберігачем були прийняті на себе зобов`язання щодо відповідального безоплатного зберігання обладнання м`ясного цеху, яке розташоване за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, буд. 20.

02.08.2018р. між Любашівською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Орендар) було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди землі №33 від 21.07.2017р., згідно умов якої Орендар за договором оренди був змінений з ПАТ "Одеський м`ясокомбінат" на ТОВ „Агроторг Лтд" у зв`язку з переходом права власності на м`ясомолочний комплекс до відповідача.

02.08.2018р. між Любашівською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ „Агроторг Лтд" (Орендар) було укладено додаткову угоду №2 до договору оренди землі №34 від 21.07.2017р., згідно умов якої Орендар за договором оренди був змінений з ПАТ "Одеський м`ясокомбінат" на ТОВ „Агроторг Лтд" у зв`язку з переходом права власності на м`ясомолочний комплекс до відповідача та змінено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою.

17.08.2018р. між ТОВ „Агроторг Лтд" (Замовник) та ТОВ „Тріан Буд" (Підрядник) було укладено договір №17/08/2018, відповідно до умов якого Підрядником були прийняті на себе зобов`язання щодо виконання робіт на об`єкті Замовника, який розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Агроторг Лтд" було укладено низка різних господарських договорів таких як договори поставки, виконання робіт, постачання природного газу для споживача, що не є побутовим; договір підряду, а також договір про надання послуг.

16.10.2018р. Любашівським районним бюро технічної інвентаризації на замовлення ТОВ „Агроторг Лтд" було виготовлено технічний паспорт на м`ясомолочний комплекс, що розташований за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вулиця Заводська, будинок №20.

09.11.2018р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області було видано ТОВ „Агроторг Лтд" експлуатаційний дозвіл на виробництво молочних продуктів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. було закрито провадження у справі №916/4634/14 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ЗАТ "Одеський м`ясокомбінат" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

12.12.2018р. Фондом державного майна України було прийнято наказ №1566, згідно якого було анульовано сертифікат оціночної діяльності №17/18 від 15.01.2018р., виданий ТОВ „Асоціація незалежних експертів України".

16.04.2019р. між ТОВ „Агроторг Лтд" (Позичальник) та ТОВ „Атрікс А" (Позикодавець) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №16/04/19-А, відповідно до п. 1.1, 2.1 якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а, Позичальник зобов`язується її повернути у порядку та на умовах, передбачених даним договором. Розмір поворотної фінансової допомоги складає 100 000,00 грн.

16.04.2019р. між ТОВ „Агроторг Лтд" (Іпотекодавець) та ТОВ „Атрікс А" (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за №647, відповідно до п. 1.1, 2.1, 3.1 якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання останній передає в іпотеку нерухоме майно. Іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання ТОВ „Агроторг Лтд" зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги №16/04/19-А від 16.04.2019р. В іпотеку передається м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.09.2019р. по справі №910/6517/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020р. та постановою Верховного Суду від 28.04.2020р., у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" до ПАТ "Дельта Банк", ТОВ „Атрікс А" про визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав № 624/К від 12.06.2018р. та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.06.2018р., укладених між відповідачами, було відмовлено.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №266608281 від 20.07.2021р. вбачається, що право власності на м`ясомолочний комплекс, який розташований за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, зареєстровано за ТОВ „Агроторг Лтд". При цьому, до реєстру також внесено запис про державну реєстрацію іпотеки на вказаний об`єкт нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 16.04.2019р., укладеного між ТОВ „Атрікс А" та ТОВ „Агроторг Лтд".

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Предметом заявлених ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" позовних вимог у межах даної справи є вимоги до ТОВ „Атрікс А", ТОВ „Агроторг Лтд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та договору іпотеки, укладених між відповідачами, та витребування майна з володіння ТОВ „Агроторг Лтд" на користь ПрАТ „Одеський м`ясокомбінат".

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат", в першу чергу, посилається на відсутність у ТОВ „Атрікс А" права відчужувати іпотечне майно за відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Наведене, за переконання позивача, свідчить про відсутність у ТОВ „Атрікс А" необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення спірних договорів купівлі-продажу.

Згідно зі ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 18-рп/2004 по справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оскільки ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" обґрунтовує позовні вимоги в частині визнання договорів купівлі-продажу недійсними порушенням з боку ТОВ „Атрікс А" законодавства про іпотеку та умов договору іпотеки від 26.11.2007р., господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу положень ст. 1 Закону України „Про іпотеку" від 5 червня 2003 року N 898-IV (з наступними змінами і доповненнями) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" (в редакції чинній на дату укладання договору іпотеки від 26.11.2007р.) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В силу вимог ст. 36 Закону України „Про іпотеку" (в редакції чинній на дату укладання договору іпотеки від 26.11.2007р.) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до ст. 36 Закону України „Про іпотеку" (в редакції, чинній на дату укладання договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р.) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 6, 7, 10 ст. 38 Закону України „Про іпотеку" (в редакції, чинній на дату укладання договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р.) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Слід зазначити, що як на момент укладення договору іпотеки від 26.11.2007р., іпотекодержателем за яким виступає ТОВ „Атрікс А", так і на момент укладення договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р., положеннями чинного законодавства була передбачена можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового задоволення своїх вимог.

При цьому, позасудове задоволення вимог іпотекодержателя має здійснюватись у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що може міститися у договорі іпотеки, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку, що під час вирішення даного спору, в першу чергу потребує дослідження питання наявності у договорі іпотеки від 26.11.2007р. застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого у ТОВ „Атрікс А" виникає право на відчуження об`єкту іпотеки за відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

В силу вимог п. п. 4.1 - 4.3 договору іпотеки від 26.11.2007р. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації юридичної особи - Іпотекодавця. Звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України „Про іпотеку".

Умовами п. 4.5 договору іпотеки від 26.11.2007р. передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та Закону України „Про іпотеку".

Умовами п. п. 5.1, 5.2 договору іпотеки від 26.11.2007р. передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України „Про іпотеку";

- отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України „Про іпотеку".

Враховуючи умови договору іпотеки від 26.11.2007р., господарський суд доходить висновку, що АТ „УкрСиббанк" (Первісний Іпотекодержатель), права якого перейшли до ТОВ „Атрікс А", та ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" було погоджено можливість позасудового задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом набуття останнім права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки від імені Іпотекодавця. При цьому, право на позасудове задоволення вимог Іпотекодержателя згідно умов договору іпотеки від 26.11.2007р. підлягає реалізації виключно шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Таким чином, домовленість сторін за договором іпотеки від 26.11.2007р. про можливість задоволення вимог Іпотекодержателя у позасудовому порядку не є застереженням про задоволення вимог останнього у розумінні положень ст..36 Закону України „Про іпотеку". Наведене дозволяє суду зробити висновок, що право Іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2007р. на задоволення власних вимог у позасудовому випадку може бути реалізовано лише у випадку укладення окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який між сторонами по справі укладений не був.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018р. по справі № №554/14813/15-ц погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що сторони за договором іпотеки у межах зазначеної справи погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 5.2.1 і 5.2.2 пункту 5.2 договору іпотеки). Проте, як встановили суди, докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, а, отже, прийняті нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним.

Слід зазначити, що за умовами п. 5.2.1 договору іпотеки, який був предметом оцінки суду у межах справи №554/14813/15-ц, передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання має здійснюватись на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому законом «Про іпотеку».

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність у ТОВ „Атрікс А" повноважень на відчуження предмету іпотеки, що відповідно, дозволяє суду зробити висновок про укладення між ТОВ „Атрікс А" та ТОВ „Агроторг Лтд" договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р. із порушенням умом договору іпотеки від 26.11.2007р. та приписів ст. ст. 33, 36 Закону України „Про іпотеку", а саме за відсутності укладеного між ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" та ТОВ „Атрікс А" окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. (з наступними змінами та доповненнями) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на дату посвідчення приватним нотаріусом договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р.) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

При цьому, під обтяженням слід розуміти заборону розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлену законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або таку, що виникла на підставі договору (п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на дату посвідчення приватним нотаріусом договорів купівлі-продажу №1, 2 від 26.07.2018р.).

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

04.02.2019р. був введений в дію Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII від 03.07.2018р., яким було доповнено ч. 4 ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" пунктом 7.

Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону № 2478-VIII) відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Господарським судом в процесі вирішення даного спору було встановлено, що приватним нотаріусом Михайленко С.А. згідно сформованої останнім 25.07.2018р. інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №132050960 було встановлено, що в реєстрі наявний запис про накладення арешту на предмет іпотеки згідно постанови про накладення арешту від 05.03.2010р., винесеної слідчим прокурором Чорноморської транспортної прокуратури Корсак М.В.

При цьому, на момент проведення державної реєстрації права власності на м`ясомолочний комплекс Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було встановлено, що наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.04.2019 у справі № 755/5072/17 щодо застосування приписів п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно якого за наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження майна державний реєстратор не має права здійснювати реєстраційні дії, поки таке обтяження не буде зняте.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку про проведення державної реєстрації права власності за ТОВ „Агроторг Лтд" на м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20, із порушенням вимог ст. 24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи відсутність укладеного між ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" та ТОВ „Атрікс А" окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, наявність якого була обов`язковою для відчуження предмета іпотеки, приймаючи до уваги проведення державної реєстрації права власності за ТОВ „Агроторг Лтд" на м`ясомолочний комплекс на наявності зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу №1,2 від 26.07.2018р., укладених між відповідачами.

При цьому, господарським судом відхиляються доводи ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" про не направлення на його адресу повідомлення про намір продати об`єкт іпотеки, оскільки доводи позивача у названій частині спростовуються наявною в матеріалах справи вимогою про усунення порушень від 12.06.2018р. та доказами її отримання позивачем.

Крім того, судом відхиляються доводи ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" про продаж ТОВ „Атрікс А" предмета іпотеки за заниженою ціною оскільки згідно зі ст. 38 Закону України „Про іпотеку" відсутність згоди між іпотекодавцем і іпотекодержателем щодо ціни продажу предмета іпотеки є підставою для відшкодування іпотекодавцю збитків. Таким чином, наявність порушення з боку іпотекодержателя вимог ст. 38 Закону України „Про іпотеку" не може бути достатньою та самостійною підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

З наведених мотивів господарським судом і було відмовлено у задоволенні заявленого ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" клопотання про призначення по даній справі судової оціночно-будівельної експертизи, оскільки результати оцінки, навіть у випадку встановлення судом факту заниження ціни продажу предмета іпотеки, фактично не впливатимуть на вирішення даного спору, предметом позовних вимог у межах якої є вимоги про визнання недійсними договорів та витребування майна.

16.01.2020р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019р. № 340-IX, яким, зокрема, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018р. по справі №183/1617/16 дійшла висновку, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що судове рішення про витребування майна від особи, за якою воно зареєстровано в державному реєстрі речових прав, є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за його власником (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю), керуючись вимогами ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за умовами якої ухвалення судом рішення про визнання недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, допускається виключно з одночасним визнанням рішенням речових прав, враховуючи вибуття м`ясомолочного комплексу із володіння ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" не з його волі, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для витребування з володіння ТОВ „Агроторг Лтд" на користь позивача м`ясомолочного комплексу, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 16.04.2019р., укладеного між ТОВ „Агроторг Лтд" та ТОВ „Атрікс А", господарський суд виходить з наступного.

Договір іпотеки від 16.04.2019р. був укладений між ТОВ „Агроторг Лтд" та ТОВ „Атрікс А" з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ „Агроторг Лтд" за договором про надання поворотної фінансової допомоги №16/04/19-А від 16.04.2019р. При цьому, на момент укладання договору іпотеки від 16.04.2019р. право власності на м`ясомолочний комплекс було зареєстровано за ТОВ „Агроторг Лтд".

Проте, як було встановлено судом в процесі вирішення даного спору ТОВ „Атрікс А" із порушенням умов договору іпотеки від 26.11.2007р., положень Закону України „Про іпотеку", за відсутності окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, відчужило іпотечне майно на користь ТОВ „Агроторг Лтд", що стало підставою для визнання недійсними договорів купівлі-продажу №1,2 від 26.07.2018р.

З викладених обставин, враховуючи задоволення заявлених ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу №1,2 від 26.07.2018р. та витребування з володіння ТОВ „Агроторг Лтд" на користь позивача м`ясомолочного комплексу, господарський суд доходить висновку, що обтяження майна іпотекою за договором від 16.04.2019р. порушує права власності позивача на нерухоме майно. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 16.04.2019р., укладеного між відповідачами, що має наслідком задоволення заявлених ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" позовних вимог у названій частині.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених учасниками судового процесу в обґрунтування власних правових позицій.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо правомірності та законності задоволення заявлених приватним акціонерним товариством „Одеський м`ясокомбінат" позовних вимог шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу №1 від 26.07.2018р., №2 від 26.07.2018р., та договору іпотеки від 16.04.2019р., укладених між товариством з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" та товариством з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд", та витребування з володіння товариства з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" на користь позивача об`єкту нерухомого майна - м`ясомолочного комплексу, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідачів відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №1 від 26.07.2018р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" /01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, поверх 2; ідентифікаційний код 42104025/ та товариством з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" /03022, м. Київ, провулок Василя Жуковського, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код 42315093/, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1362.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №2 від 26.07.2018р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" /01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, поверх 2; ідентифікаційний код 42104025/ та товариством з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" /03022, м. Київ, провулок Василя Жуковського, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код 42315093/, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №1363.

4. Визнати недійсним договір іпотеки від 16.04.2019р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" /03022, м. Київ, провулок Василя Жуковського, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код 42315093/ та товариством з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" /01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, поверх 2; ідентифікаційний код 42104025/, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №647.

5. Витребувати з володіння товариства з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" /03022, м. Київ, провулок Василя Жуковського, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код 42315093/ на користь приватного акціонерного товариства „Одеський м`ясокомбінат" /65013, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, буд. 80; ідентифікаційний код 30001967/ об`єкт нерухомого майна - м`ясомолочний комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, буд. 20.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Атрікс А" /01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, поверх 2; ідентифікаційний код 42104025/ на користь приватного акціонерного товариства „Одеський м`ясокомбінат" /65013, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, буд. 80; ідентифікаційний код 30001967/ судовий збір у розмірі 18 404,88 грн. /вісімнадцять тисяч чотириста чотири грн. 88 коп./.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Агроторг Лтд" /03022, м. Київ, провулок Василя Жуковського, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код 42315093/ на користь приватного акціонерного товариства „Одеський м`ясокомбінат" /65013, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, буд. 80; ідентифікаційний код 30001967/ судовий збір у розмірі 18 404,88 грн. /вісімнадцять тисяч чотириста чотири грн. 88 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 січня 2022 р.

Суддя С.П. Желєзна