ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1716/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, розглянувши в приміщенні суду у порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" м.Черкаси, проспект Хіміків,76

до Комунального підприємства "Спортивний комплекс "Будівельник" Черкаської міської ради, м.Черкаси, просп.Хіміків, 50/1

про стягнення 17555,30 грн заборгованості,

без виклику та участі повноважних представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Комунального підприємства "Спортивний комплекс "Будівельник" Черкаської міської ради з вимогами:

про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 13.02.2018 №228 у розмірі 17555,30 грн;

та про відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою суду від 15.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами письмового позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі без виклику сторін, без проведення судового засідання.

Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штриховим кодовим ідентифікатором №463 (а.с.29).

10.12.2021 за вх.№19966/21 представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке в цей же день було задоволено, про що представником проставлено відмітку (а.с.30).

У направленому до суду відзиві від 13.12.2021 (вх.суду №20222/21 від 14.12.2021) (не підписаний відповідачем) відповідач проти задоволення вимог заперечив і вказав, що між сторонами підписано додаткову угоду про встановлення тарифу 1047,75 грн. за 1 Гкал тепла; усі рахунки, виставлені позивачем за поставлену у листопаді-грудні 2018 року за спожиту теплову енергію відповідачем сплачені повністю; таким чином зобов`язання останнього за договором від 30.01.2018 №213 припинилися належними чином; Постанова НКРЕКП про застосування санкцій до позивача не стосується відповідача.

Адреси сторін, зазначені у позовній заяві, та місце проведення сторонами господарської діяльності відповідають адресам, вказаним в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДРПОУ.

Позивачем надано оригінали документів для огляду судом.

Позивачем підстави чи предмет спору не змінено; розміру позовних вимог не збільшено і не зменшено; доказів повного погашення боргу до суду не надано.

В позасудовому порядку спір сторонами не вирішено.

Інших доказів сторонами не надано.

04.01.2022 складено рішення суду без його проголошення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

13.02.2018 між Приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" (учасник) та Комунального навчального закладу "Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді Черкаської обласної ради" (замовник) укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №228 (далі Договір, а.с.7-11), за умовами якого: за цим договором учасник зобов`язується у 2018 році постачати замовнику товари (теплову енергію) на межу продажу теплової енергії, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані товари (теплову енергію) за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1); найменування предмета закупівлі: Пара, гаряча вода та пов`язана продукція. ДК 021:2015:09320000-8 - Кількість товарів (послуг або кількісні характеристики за цим Договором робіт): 250 Гкал (п.1.2); тарифи на теплову енергію встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами цього договору і можуть змінюватись протягом дії цього договору. На момент проведення процедури закупівлі тариф становить 1217,17 грн за 1 Гкал (без ПДВ) (п.1.4); ціна цього договору становить 365151,00 грн (триста шістдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят одна гривня) (з ПДВ) (п.1.5); постачання теплової енергії здійснюється: - для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня по 15 квітня); - для потреб гарячого водопостачання - протягом року (п.2.3); замовник має право: отримувати своєчасно та належної якості теплову енергію згідно із чинним законодавством України, договором в обсягах згідно з п.1.2 договору (п.4.1.2); замовник зобов`язується: своєчасно та у повному обсязі оплачувати отриману на межі продажу теплову енергію за тарифами, в обсягах та у строки, встановлені цим договором (п.4.2.1); учасник має право: здійснювати контроль за виконанням замовником умов цього договору (п.5.1.1); вимагати своєчасної та у повному обсязі оплати вартості відпущеної на межі продажу теплової енергії, згідно з умовами цього договору (п.5.1.2); учасник зобов`язується надавати замовникові інформацію про обсяги постачання теплової енергії, тарифи (ціни), вартість, порядок оплати, методику розрахунку на умовах, визначених цим договором (п.5.2.16); облік визначення кількості спожитої теплової енергії виконується: приладним способом, розрахунковим способом (п.6.1); приладним способом облік теплової енергії здійснюється замовником за показаннями приладів комерційного обліку за період з 28 числа попереднього місяця по 29 число поточного (звітного) місяця та розраховується як добуток кількості (витрати) води на її теплоємність та різницю температур у подавальному та зворотному трубопроводі теплової мережі (п.6.2) для обліку споживання теплової енергії приладним способом застосовуються виключно прилади комерційного обліку теплової енергії, прийняті учасником (п.6.3); комерційний облік спожитої теплової енергії має здійснюватися у вузлі обліку теплової енергії, встановленому на межі продажу теплової енергії між учасником та замовником (п.6.4); розрахунок реалізованої теплової енергії замовнику за звітний період здійснюється учасником за фактом відпуску теплової енергії на межу продажу теплової енергії сторін, відповідно до тарифів тієї групи, до якої належить об`єкт(и) та/чи приміщення замовника (населення, бюджет, інші) по наступних складових: - за кожну відпущену гігакалорію (Гкал) теплової енергії (...) (п.8.1); оплата за теплову енергію здійснюється за рахунком-фактурою (п.8.2); замовник до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує учаснику вартість фактично спожитої теплової енергії в попередньому звітному періоді (п.8.3); оплата за спожиту енергію здійснюється у грошовій формі (у гривні) або, за згодою сторін, в іншій не заборонений законодавством України спосіб (п.8.4); грошові кошти за теплову енергію перераховуються замовником на банківський рахунок учасника, вказаний в цьому договорі (п.8.5); у разі порушення умов договору однією із сторін сторони складають та підписують відповідні акти, у яких зазначаються строки, види порушень тощо (п.10.1.2); у разі неможливості досягти згоди в т.ч. з питань оплати теплової енергії, сторони звертаються до суду для вирішення спірного питання (п.10.1.4); цей договір діє протягом 2018 року (п.12.1.1); договір набуває чинності з дня підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року (п.12.1.2); умови цього договору поширюються на правовідносини між сторонами, що виникли з 01.01.2018 року (відповідно до п.3 статті 631 Цивільного кодексу України) (п.12.1.3); в частині проведення розрахунків по зобов`язаннях, що виникли за цим договором, договір діє до повного здійснення розрахунку (п.12.1.5).

У період з жовтня до грудня 2018 року позивачем на виконання умов договору відпущено відповідачу теплової енергії в обсязі 88,01 Гкал за тарифом 1047,75 грн/Гкал на загальну суму 110654,97 грн та відповідно до п.8.2 виставлено на її оплату рахунок-фактуру від 31.10.2018 №3496 на суму 6248,78 грн, від 30.11.2018 №3777 на суму 33896,81 грн. та від 18.12.2018 №4454 на суму 70509,38 грн (а.с.14).

У позовній заяві позивач підтверджує факт сплати відповідачем вартості фактично спожитої теплової енергії за період з жовтня до грудня 2018 року.

29.02.2020 позивачем на підставі п.п.2.2 постанови Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 17.12.2019 №2884 "Про накладення штрафу на ПрАТ "Черкаське хімволокно" за порушення Ліцензійних умов з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, необхідності усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання" за категоріями "бюджетні установи", "інші споживачі", "релігійні організації" здійснено перерахунок-донарахування недонарахованих коштів шляхом перерахунку та нарахування різниці вартості спожитої теплової енергії за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 29.12.2015 №3225 (із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.02.2018 №239) і тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №404.

Різниця між тарифом, за яким відповідачем здійснено розрахунок за фактично використану теплову енергію за період з жовтня до грудня 2018 року, і тарифом, за яким позивачем здійснено перерахунок вартості поставленої відповідачу на виконання умов договору теплової енергії, складає 169,42 грн за 1 Гкал тепла (1217,17 грн 1047,75 грн = 169,42 грн). Таким чином з урахуванням перерахунку вартості поставленої теплової енергії заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію в жовтні грудні 2018 року становить 17555,30 грн (169,42 грн х 86,35 Гкал = 14629,42 грн; 14629,42 грн тарифу + 2925,88 грн ПДВ = 17555,30 грн боргу).

Відповідачем рахунок-фактуру від 29.02.2020 №1060 (а.с.15) на суму 17555,30 грн сплачено не було, що підтверджується карткою бухгалтерського обліку ПрАТ "Черкаське хімволокно" по рахунку 361 за період з 29.02.2020 до 29.09.2021 (а.с.16).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача в Господарський суд Черкаської області для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу, що є предметом даного судового розгляду.

Відповідач у відзиві від 30.12.2021 (вх.суду №21218/21 від 31.12.2021) проти задоволення вимог заперечив і вказав, що:

усі рахунки, виставлені позивачем за поставлену у жовтні-грудні 2018 року теплову енергію, відповідачем сплачені повністю, таким чином зобов`язання останнього за договором від 13.02.2018 №228 припинилися належними чином.

Позивач не враховує, що відповідач є комунальним підприємством з бюджетною формою фінансування і не може брати зобов`язання, не підтверджені кошторисом. Вартість та об`єм послуг опалення погоджені в договорі про закупівлю послуг за бюджетні кошти і договір є виконаним належним чином з боку відповідача, а відповідальність за свої господарські ризики має нести позивач як постачальник послуги, в тому числі і за хибні розрахунки вартості наданої послуги.

Відповідач просить відмовити в задоволенні вимог.

Оцінюючи письмові пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення донарахованої заборгованості за отриману та спожиту відповідачем (як кінцевим споживачем) теплову енергію згідно з договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти від 13.02.2018 №228.

Згідно з ч.3 ст.5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.2 ст.13. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині;

ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини;

ч.1 ст.14. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства;

ст.204. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним;

ч.1 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд погоджується з доводами позивача, що дії сторін спрямовані на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.4 та 11 Цивільного кодексу України.

Позивач є самостійною юридичною особою з внесенням даних в ЄДРПОУ, з присвоєнням реєстраційного коду, з визначенням видів господарської діяльності; є суб`єктом природної монополії; здійснює ліцензовану господарську діяльність ліцензія № 374 від 30.11.2012 на постачання теплової енергії (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444) (а.с. 20).

Відповідач є самостійною юридичною особою та комунальним некомерційним підприємством з бюджетною формою фінансування.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ціни (тарифи) на теплопостачання є предметом державного регулювання.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором постачання енергоносіїв приєднаними мережами (з елементами послуги) та регулюється положеннями параграфу 5 Глави 54 Цивільного кодексу України.

Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст.204 ЦК України), пріоритет умов договору та неприпустимість внесення змін в умови договору після його виконання.

Відповідно до положень ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Предметом спору є донарахування позивачем вартості спожитої та частково оплаченої відповідачем теплової енергії за період жовтень - грудень 2018 року (по тарифу).

Тарифи на теплову енергію встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України, не є предметом узгодження між сторонами та можуть змінюватись протягом дії цього Договору. На момент укладення договору тариф на послуги тепла відповідно до п.1.4. становив 1217,17 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня до грудня 2018 року поставлено відповідачу теплової енергії в обсязі 88,01 Гкал за тарифом 1047,75 грн, що підтверджується виставленими до оплати рахунками-фактурами від 31.10.2018 №3496 на суму 6248,78 грн, від 30.11.2018 №3777 на суму 33896,81 грн. та від 18.12.2018 №4454 на суму 70509,38 грн (а.с.14).

29.02.2020 позивачем на підставі п.п.2.2 постанови Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 17.12.2019 №2884 "Про накладення штрафу на ПРАТ "Черкаське хімволокно" за порушення Ліцензійних умов з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, необхідності усунення порушень та здійснення заходів державного регулювання" за категоріями "бюджетні установи", "інші споживачі", "релігійні організації" здійснено перерахунок-донарахування недонарахованих коштів, шляхом перерахунку та нарахування різниці вартості спожитої теплової енергії за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 29.12.2015 №3225 (із змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.02.2018 №239) і тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №404.

За результатами здійсненого перерахунку відповідачу виставлено до оплати рахунок-фактуру від 29.02.2020 №1060 на суму 17555,30 грн, яка є предметом спору.

Тариф (ціна) на теплову енергію, яку позивач постачає за договором відповідачу, є державною регульованою ціною, яка запроваджується органом виконавчої влади відповідно до його повноважень у встановленому законодавством порядку (ч.3 ст.189, ст.191 ГК України) та не може бути врегульована самостійно сторонами на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін (ч.3 ст.12 Закону).

Відповідно до ЗУ "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг":

ч.1 ст.1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України;

п.2, 3 ч.2 ст.3. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

ч.9 ст.14. Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг;

п.1 ч.1. Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;

п.13 ч.1 ст.17. Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу;

п.5, 7 ч.4 ст.19. Під час здійснення державного контролю Регулятор має право: приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміну) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та внесення змін до відповідних інвестиційних програм.

Згідно із положеннями ЗУ "Про теплопостачання":

ст.16. До повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать: (...) встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією, а також тарифів на теплову енергію, що виробляється за допомогою систем автономного теплопостачання, суб`єктам господарювання - ліцензіатам Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

ст.19. Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії;

ст.24. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. (...) Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до положень ЗУ "Про природні монополії":

ч.1 ст.10. Суб`єкти природних монополій зобов`язані дотримуватися, зокрема, встановленого порядку ціноутворення, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках;

ст.8. Предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Згідно з приписами Господарського кодексу України:

ч.1 ст.275. За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

ч.5 ст.275. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язаний постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач здійснити оплату отриманої теплову енергії за встановленими тарифами. Інших обставин, які б звільняли відповідача від оплати фактично спожитої теплової енергії за встановленим тарифом, сторонами договору не погоджено.

Як зазначалось вище, тарифи на теплову енергію встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та не є предметом узгодження між сторонами договору і можуть змінюватись уповноваженим органом протягом дії цього договору (як у бік збільшення, так і у бік зменшення).

Водночас, відповідачем повного розрахунку із позивачем за отриману теплову енергію за тарифом 1217,17 грн за 1 Гкал, встановленим НКРЕКП (а.с. 7 зворот), за період з жовтня до грудня 2018 року - здійснено не було. Тому вважати договір виконаним за вказаний період належним чином - не можна.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем донарахованої йому вартості спожитої теплової енергії за період з жовтня до грудня 2018 року відповідно до діючих тарифів за договором, вартість якої позивачем розраховано правильно.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" ("Chapman vs. the United Kingdom"), заява №27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

У пункті 49 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Спортивний комплекс "Будівельник" Черкаської міської ради, (18028, м.Черкаси, просп. Хіміків,50/1, ідентифікаційний , номер рахунку невідомий)

на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" (18036, м.Черкаси, пр-кт Хіміків,76, ідентифікаційний , номер рахунку невідомий)

17555,30 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 30 коп) заборгованості за поставлену теплову енергію та 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 18.01.2022.

Суддя Г.М.Скиба