ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Харків Справа № 913/850/21
Провадження №18/913/850/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Корнієнко В.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-Автозапчастина»
до відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес»
про стягнення 144128,26 грн
Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 127500,16 грн за договором поставки від 24.02.2020 № 20, пені в сумі 9309,03 грн, трьох процентів річних в сумі 2624,05 грн, інфляційних втрат в сумі 4695,02 грн за прострочення платежів.
Позивач у позовній заяві обґрунтував свої вимоги наступним:
- 24 лютого 2020 року між ТОВ «Істок-Автозапчастина» (далі позивач, постачальник) та СТОВ «Прогрес» (далі відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 20 (далі Договір);
- відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, поставити Товар, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити такий Товар;
- в п. 1.2 вказано, що обсяг, найменування, асортимент Товару, умови поставки визначаються сторонами: у Специфікації (у випадку її укладення) та у Видатковій накладній, яка з моменту її підписання є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2.1 Договору);
- поставка Товару здійснюється на умовах в строк/термін, визначений у відповідних Додатках, що є невід`ємною частиною цього Договору на умовах базису поставки «Франко Завод» (EXW) зі складу Продавця, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 8, якщо інший базис (згідно Інкотермс 2010) та місце поставки не визначено Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору (п. 2.1 Договору);
- в п. 2.3 Договору вказано, що перехід права власності на Товар виникає з моменту здійснення Покупцем повної оплати за Товар, що поставляється;
- відповідно до п. 2.5 Договору перехід ризиків втрати чи пошкодження Товару відбувається в момент фактичної передачі Товару Покупцю:
2.2.1 При поставці за умовах EXW - за видатковою накладною;
- ТОВ «Істок-Автозапчастина» виконало свої зобов`язання до Договором та поставило товар СТОВ «Прогес» на загальну суму 837006,73 грн;
- претензій від відповідача щодо поставленого товару на адресу позивача не надходило;
- таким чином, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором;
- відповідно до п. 4.2 Договору, покупець здійснює оплату за Товар на умовах відстрочення оплати 30 (тридцять) календарних днів з дати фактичного отримання Товару згідно базису поставки. Оплата може здійснюватися однією сумою або частинами, передплата вважається зарахованою з моменту перерахування всієї суми, вказаної у рахунку;
- відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 709506,57 грн;

- відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 127500,16 грн;
- станом на дату звернення до суду Відповідач не погасив заборгованість за Договором перед Позивачем;
- відповідно до п. 5.3 Договору, за порушення строків оплати Товару, передбачених цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, але у сумі не більше 3% від суми простроченого платежу;
- відповідач станом на 19.11.2021 має сплатити на користь позивача за прострочення виконання грошового зобов`язання: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 3% від суми простроченого платежу у розмірі 9309,03 грн
- на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3 проценти річних в сумі 2624,05 грн, інфляційні втрати в сумі 4695,02 грн.
Відповідач відзивом на позовну заяву від 08.12.2021 № 209 заперечує проти розрахунку пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних з огляду на наступне:
- для обґрунтування ціни позову в розмірі 144128,26 грн позивач наводить розрахунки, які здійснені ним помилково і недопустимим способом;
- позивач надає розрахунок штрафних санкцій, трьох процентів річних і суми інфляційних втрат, але при цьому використовує некоректні дати, які вважає датами початку прострочення боржника по сплаті грошового зобов`язання;
- відповідно до п.4.2. Договору оплата за Товар здійснюється на умовах відстрочення платежу, який складає 30 (тридцять) календарних днів із дати здійснення Постачальником поставки Товару;
- відповідний день сплати товару починається з наступного дня після підписання видаткової накладної та триває тридцять календарних днів з моменту цього підписання і закінчується на наступний день;
- при здійсненні розрахунку збитків Позивачем були допущені помилки в частині визначення дати початку перебігу строку, що призвело до неправильного розрахунку збитків;
- у п. 1.15 розрахунку позивач вказує, що відповідач мав здійснити оплату за видатковою накладною № 6491 від 04.06.2020 на суму 5407,20 грн та видатковою накладною № 6498 від 04.06.2020 на суму 402,00 грн до 04.07.2020, а тому з 05.07.2020 вважається таким, що прострочив своє зобов`язання; незважаючи на вказане позивач розрахунок збитків здійснює з 04.07.2020, а не з 05.07.2020, а тому цей розрахунок є некоректним;
- у п. 1.17. розрахунку збитків розмір штрафних санкцій щодо заборгованості у розмірі 5563,08грн обчислено за період з 17.07.2020 по 13.08.2020, при цьому позивачем не було взято до уваги, що заборгованість виникла у зв`язку з оплатою не в повному обсязі товару, який було поставлено за видатковою накладною № 7575 від 26.06.2020 (на суму 8 363,94 грн) та який позивач мав оплатити до 27.07.2020, а, отже нарахування штрафних санкцій на заборгованість у сумі 8363,94 грн необхідно здійснювати з 27.07.2020, а не з 17.07.2020, як це розрахував позивач;
- тому всі подальші розрахунки збитків, виконані позивачем є некоректними;
- відповідно до п.5.3. Договору за порушення строків оплати Товару, передбачених Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати, але у сумі не більше 3 % від суми простроченого платежу;
- враховуючи що розмір заборгованості Відповідача перед позивачем складає 127500,14 грн розмір пені не може перевищувати 3825 грн, що складає 3% від суми заборгованості;
- при обчисленні пені позивачем вказаний пункт договору до уваги взятий не був, що в сукупності з зазначеними вище обставинами спричинило нарахування позивачем значно завищеного розміру пені;
- у зв`язку з вищезазначеним, відповідач заперечує проти нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суми грошових зобов`язань протягом періодів, вказаних позивачем у розрахунках та за вказаними ним розрахунками;
- позивачем штучно та не обґрунтовано завищено суми до стягнення пені, 3% річних і суми інфляційних втрат, що зовсім не відповідає фактичним обставинам справи, така обставина наштовхує на припущення, що позивач має на меті отримання збагачення за рахунок відповідача, зловживаючи своїм правом на звернення за судовим захистом, що прямо суперечить положенням Цивільного та Господарського кодексів України;
- позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пені за договором є не доведеними, необґрунтованим, і правові підстави для стягнення цим сум відсутні.
Клопотанням від 08.12.2021 № 208 відповідач заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.
Позивач відповіддю на відзив від 23.12.2021 проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на наступне:
- в платіжних дорученнях відповідача не вказано номери та дати видаткових накладних щодо яких ним здійснюється оплата;
- відповідач здійснював оплату за поставлений позивачем товар з простроченням, а в деяких випадках хоча і в строк, передбачений Договором, проте не в повному розмірі;
- у позивача є всі законні підстави самостійно визначити порядок зарахування грошових коштів в рахунок погашення боргу яким виник у Відповідача перед ним;
- при розрахунку штрафних санкцій Позивач переривав періоди їх обчислення відповідно до дат та сум здійснених відповідачем оплат, розрахунки, здійснені Позивачем є вірними;
- позивач не погоджується з даною позицією Відповідача з огляду на наступне:
- відповідачем у відзиві вказано, що всі подальші розрахунки збитків, виконані позивачем некоректно без аргументованих доводів;
- за таких обставин, відповідачем не доведено хибність подальших розрахунків позивача;
- щодо посилання відповідача на перевищення розміру пені, яка обмежена 3% від суми
прострочення платежу варто вказати наступне:
- відповідно до п. 5.3 Договору, за порушення строків оплати Товару, передбачених цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, але у сумі не більше 3% від суми простроченого платежу;
- позивач в позовній заяві здійснював розрахунок пені відповідно до проведених відповідачем часткових платежів, а не від фактичної заборгованості яка виникла станом на дату звернення до суду;
- за період з 14.04.2020 по 15.06.2021 позивачем було поставлено товар загальною вартістю 837006,73 грн щодо якого у відповідача, відповідно до умов Договору (відстрочка оплати строком 30 календарних днів) виникала прострочка, передплата чи часткове погашення боргу;
- позивачем у позовній заяві здійснено розрахунки пені відповідно до періодів у яких у відповідача виник обов`язок оплатити поставлений товар. Нарахування штрафних санкцій позивачем було здійснено за відповідний період окремо, у якому у відповідача був борг, з урахуванням здійснених ним оплат, а також відповідно до обмежень встановлених Договором, а саме не більше 3% від суми простроченого платежу;
- таким чином, посилання відповідача на те, що пеня не може перевищувати 3% від суми боргу, яку виникла у позивача станом на дату звернення до суду не знаходиться свого підтвердження, оскільки ним не було взято до уваги розмір заборгованості та періоди в яких Відповідач вважався таким, що прострочив свої зобов`язання з оплати поставленого товару;
- відповідач фактично визнає наявність боргу в сумі 127500,16 грн, проте не погоджується із розрахунком штрафних санкцій.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021, справу передано на розгляд судді Корнієнко В.В.
Ухвалою від 23.11.2021 господарський суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 05.01.2022 господарський суд відмовив відповідачу у розгляді справи № 913/850/21 у заяві від 08.12.2021 № 208 проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.
На підставі ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:
Фактичні обставини встановлені судом:
- 24 лютого 2020 року між ТОВ «Істок-Автозапчастина» (далі позивач, постачальник) та СТОВ «Прогрес» (далі відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 20 (далі Договір);
- відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, поставити Товар, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити такий Товар;
- в п. 1.2 вказано, що обсяг, найменування, асортимент Товару, умови поставки визначаються сторонами: у Специфікації (у випадку її укладення) та у Видатковій накладній, яка з моменту її підписання є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2.1 Договору);
- поставка Товару здійснюється на умовах в строк/термін, визначений у відповідних Додатках, що є невід`ємною частиною цього Договору на умовах базису поставки «Франко Завод» (EXW) зі складу Продавця, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 8, якщо інший базис (згідно Інкотермс 2010) та місце поставки не визначено Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору (п. 2.1 Договору);
- в п. 2.3 Договору вказано, що перехід права власності на Товар виникає з моменту здійснення Покупцем повної оплати за Товар, що поставляється;
- відповідно до п. 2.5 Договору перехід ризиків втрати чи пошкодження Товару відбувається в момент фактичної передачі Товару Покупцю:
2.2.1 При поставці за умовах EXW - за видатковою накладною;
- ТОВ «Істок-Автозапчастина» поставив товар СТОВ «Прогрес» на загальну суму 837006,73 грн;
- відповідно до п. 4.2 Договору, покупець здійснює оплату за Товар на умовах відстрочення оплати 30 (тридцять) календарних днів з дати фактичного отримання Товару згідно базису поставки. Оплата може здійснюватися однією сумою або частинами, передплата вважається зарахованою з моменту перерахування всієї суми, вказаної у рахунку;
- відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 709506,57 грн;

- позивач надіслав листа відповідачу від 03.08.2021 № 03/08 з вимогою про оплату заборгованості, який відповідач отримав 04.08.2021, який залишений без відповіді;
- відповідно, на дату пред`явлення позову борг відповідача складав 127500,16 грн (837006,73-709506,57).
Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У порушення умов Договору відповідач своєчасно вартість товару позивачу не сплатив, його борг перед позивачем складає 127500,16 грн, що підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 127500,16 грн підлягають задоволенню.
Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в зв`язку з чим, на вимогу позивача, на підставі п. 5.3. Договору та ст. 625 ЦК України відповідач несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, але у сумі не більше 3% від суми простроченого платежу, а також зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми.
Позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 9309,03 грн за 6 міс прострочки виконання зобов`язання, 3 проценти річних в сумі 2624,05 грн, втрати від інфляції в сумі 4695,02 грн.
Щодо нарахування пені.
Відповідно п. 5.3 Договору відповідач несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, але у сумі не більше 3% від суми простроченого платежу.
Згідно розрахунку позивача розмір пені складає 9309,03 грн.

Борг відповідача складає 127500,16 грн; 3% від суми простроченого платежу складає 3825 грн.
Таким чином, до стягнення підлягає пеня в сумі 3825 грн (не більше 3% від суми простроченого платежу).
В решті вимог про стягнення пені в сумі 5484,03 грн (9309,03-3825) слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю цих вимог.
Щодо нарахування трьох процентів річних.
У пункті 1.15 розрахунку позивач вказав наступне: «Відповідач за видатковою накладною від 04.06.2020 № 6491 на суму 5407,20 грн та видатковою накладною від 04.06.2020 № 6498 на суму 402 грн мав здійснити оплату, за поставлений позивачем товар до 04.07.2020, а отже з 05 липня 2020 року він вважається таким, що прострочив своє зобов`язання.».
Початковою датою прострочення зобов`язання є 05.07.2020.
Проте, період розрахунку трьох процентів річних позивач зазначає з 04.07.2020 по 14.07.2020, замість з 05.07.2020 по 14.07.2020.
Позивачем було заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 5,24 грн.
Розрахунок здійснений судом:
період прострочення з 05.07.2020 по 14.07.2020; 5809,20 x 3 % x 10 : 366 : 100 = 4,76 грн.
Таким чином, підлягають до стягнення 3 проценти річних в сумі 4,76 грн.
Початковою датою прострочення зобов`язання є 17.08.2020.
Проте, період розрахунку трьох процентів річних позивач зазначає з 16.08.2020 по 18.08.2020, замість з 17.08.2020 по 18.08.2020.
Позивачем було заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 13,23 грн.
Розрахунок здійснений судом:
Таким чином, підлягають до стягнення 3 % річних в сумі 8,82 грн.
Період розрахунку трьох процентів річних позивач зазначає 03.09.2020 по 08.09.2020, замість 04.09.2020 по 08.09.2020.
Датою початку прострочення зобов`язання є 04.09.2020.
Позивачем було заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 12,79 грн.
Розрахунок здійснений судом:
Таким чином, підлягають до стягнення 3 % річних в сумі 10,66 грн.
Щодо розрахунку 3% річних викладених позивачем у п. 1.17 розрахунку:
Суд погоджується із доводами відповідача щодо нарахування 3% річних за видатковою накладною від 26.06.2020 № 7575 за період з 27.07.2020 та вважає помилковим розрахунок позивача в частині нарахування 3% річних з 17.07.2020, оскільки договором передбачено відстрочення оплати на тридцять календарних днів.
Таким чином, відповідач мав здійснити оплату за вказаною накладною з 27.07.2020 по 13.08.2020.
Позивачем було заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 12,77 грн.
Розрахунок здійснений судом:
період прострочення з 27.07.2020 по 13.08.2020; 5 563,08 x 3 % x 18 : 366 : 100 = 8,21 грн.
Таким чином, підлягають до стягнення 3 % річних в сумі 8,21 грн.
В решті розрахунок 3 % річних суд вважає обґрунтованим.
Таким чином, три проценти річних складають 2591,60 грн та підлягають стягненню з відповідача.
В решті вимог 3% річних в сумі 32,45 грн (2624,05-2591,60) слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
Позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 4695,02 грн.
Вимоги про стягнення втрат від інфляції є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню.
Таким чином, підлягають до стягнення з відповідача грошові кошти в сумі 138611,78 грн (127500,16 грн (борг) + 3825 грн (пеня) + 2591,60 грн (три проценти річних) + 4695,02 грн (інфляційні нарахування).
Відповідач клопотанням від 20.12.2021 № 213 просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 4000 грн.
Положеннями ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас ч. 4 ст. 126 ГПК встановлено, що України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона платила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, Товариство з обмеженою відповідальністю «Істок-Автозапчастина» звернулося до адвоката Кундіуса І.В. з метою надання останнім правової допомоги, пов`язаної із захистом прав та інтересів позивача.
Суд вважає що заявлений розмір відповідає вимогам закону є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом.
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, позивач надав: договір про надання правової допомоги від 01.11.2021, додаткова угода від 23.11.2020 № 1 до договору про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 26.11.2021 № 1 до договору про надання правової допомоги, рахунок на оплату від 26.11.2021 № 1, платіжне доручення від 29.11.2021 № 6872.
За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача від 20.12.2021 № 213 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.
Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 2183,12 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; позов задоволено на 96,17 %) підлягають відшкодуванню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 86, 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити частково.
3. В решті вимог (про стягнення 3% річних в сумі 32,45 грн та пені в сумі 5484,03 грн) відмовити.
Датою ухвалення судового рішення є дата складання повного рішення 24.01.2022. Рішення може бути оскаржене протягом 20 днів із вказаної дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Суддя Владислав КОРНІЄНКО