РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2022 Справа № 910/17400/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кашт Івент Сервіс»

про стягнення 131 576,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Андрєєва Інна Вікторівна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашт Івент Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 131 576,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної оплати наданих позивачем послуг з організації фестивалю за договором про надання послуг № б/н від 06.08.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду: виправленої позовної заяви з розмежуванням документів, доданих до позовної заяви, що містяться у пункті 15 додатків до позовної заяви (копії документів підрядників (договори, акти виконаних послуг, рахунки, платіжні доручення, чеки), та зазначенням назви, реквізитів, кількості аркушів кожного документу, доданого до позовної заяви; відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; належних доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з зазначенням в описі вкладення у цінний лист номеру поштового відправлення та кількості аркушів по кожному розмежованому найменуванню.

12.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/17400/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 16.11.2021 була повернута поштовим відділенням з адреси позивача 07.12.2021 з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (поштове відправлення № 010).

Вказана ухвала була повернута поштовим відділенням з адреси відповідача 30.11.2021 з відміткою "інші причини, що не дали змоги отримати п/в" (поштове відправлення № 029).

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

09.12.2021 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що фактично оформлення декору заходу, створення інтертайменту та контенту заходу здійснювалося не виконавцем ФОП Анрєєвою І.В. та її працівниками, а третіми особами, не пов`язаними з виконавцем трудовими відносинами, за якими позивач виступив замовником, а треті особи виконавцями, що є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідач висловлював позивачу заперечення щодо повноти та якості послуг, які направлялися на електронну та поштову адреси. Акт надання послуг не було підписано сторонами, відтак відсутні підстави для оплати наданих послуг. Також відповідач просив продовжити строк на подання відзиву.

22.12.2021 до суду надійшла подана позивачем відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначив, що обумовлений сторонами аванс у розмірі 115 000,00 грн відповідачем оплачено частково на суму 77 000,00 грн. Акти надання послуг надсилалися на адресу відповідача, проте, в порушення умов договору, не були підписані останнім. За період з 25.08.2020 по 13.12.2021 жодного разу відповідач не відмовлявся від прийняття послуг та факту їх надання. Просив відмовити у клопотанні про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, принцип рівності сторін - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 (Заява №14448/88) та п. 38 Рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 (Заява № 17748/91)).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 Рішення ЄСПЛ по справі «Dulaurans c. France» (Заява №34553/97)).

Частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву, суд вважає за можливе продовжити процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

06.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кашт Івент Сервіс» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Андрєєвою Інною Вікторівною (виконавець) був укладений договір про надання послуг № б/н (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за завданням замовника виконавець надає замовнику послуги з виконання робіт з організації фестивалю LOCAL FARMER FEST у м. Бердянськ 23 та 24 серпня в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору виконавець надає замовнику такі послуги: організація фестивалю, написання концепції; комунікація з ЗМІ; оформлення декору заходу; створення інтертайменту заходу; створення контенту.

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, що бюджет на деталізацію кожного розділу робіт, які виконавець повинен надати замовнику, складено у додатку № 1 до цього договору.

Обов`язок виконавця підписувати і передавати замовнику акти про надані послуги передбачений п. 2.4 договору.

Обов`язок замовника оплачувати надані виконавцем послуги на умовах та в порядку, визначеному цим договором, встановлений п. 3.4 договору.

Пунктами 4.1-4.2 договору сторони погодили, що вартість послуг визначається сторонами додатком № 1 до договору і складає 333 088,00 грн. Розрахунок за договором здійснюється у безготівковій формі в національній валюті - гривні наступним чином: безготівкове перерахування на підставі рахунку як попередньої оплати послуг у розмірі 115 000,00 грн не пізніше 20.08.2020.

Відповідно до п. 4.3 договору кінцевий розрахунок за надані послуги проводиться виконавцем після проведення заходу та надання усіх послуг, що були замовлені замовником протягом 20 днів після проведення заходу 23-24.08.2020 та підписання акту надання послуг.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 30.09.2020 року.

Додатком № 1 до договору від 06.08.2020 сторони погодили перелік та вартість послуг, які надаються.

Додатковою угодою № 1 до договору сторони визначили, що вартість послуг складає 355 586,50 грн.

За Актами надання послуг № б/н від 30.08.2020 на суму 333 088,00 грн та № б/н від 30.08.2020 на суму 22 498,50 грн. позивач надав відповідачу послуги по договору, вартістю 355 586,50 грн та виставив для оплати рахунки № 001 від 11.02.2020, № 005 від 16.09.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані акти надання послуг разом з вимогою про оплату були направлені відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком від 11.11.2020, опис вкладення в цінний лист, накладною № 170 від 11.11.2020, які долучені до справи, проте залишені відповідачем не підписаними, без вмотивованої відмови від їх прийняття та підписання.

Разом з тим, відповідачем за період з 12.08.2020 по 30.06.2021 були оплачені послуги, надані позивачем, на суму 224 010,50 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 12.08.2020 № 3783 на суму 10 000,00 грн, від 14.08.2020 № 3791 на суму 18 000,00 грн, від 18.08.2020 № 3799 на суму 12 000,00 грн, від 19.08.2020 № 3802 на суму 17 000,00 грн, від 19.08.2020 № 3809 на суму 12 000,00 грн, від 21.08.2020 № 3818 на суму 10 000,00 грн, від 23.09.2020 № 4035 на суму 22 000,00 грн, від 23.09.2020 № 4037 на суму 8 010,50 грн, від 24.09.2020 № 4043 на суму 15 000,00 грн, від 25.09.2020 № 4051 на суму 10 000,00 грн, від 01.10.2020 № 4087 на суму 10 000,00 грн, від 29.09.2020 № 4079 на суму 10 000,00 грн, від 05.10.2020 № 4105 на суму 10 000,00 грн, від 19.10.2020 № 4145 на суму 15 000,00 грн, від 28.10.2020 № 4203 на суму 10 000,00 грн, від 04.01.2021 № 2 на суму 10 000,00 грн, від 30.06.2021 № 466 на суму 3 000,00 грн., неоплаченими залишились послуги на суму 131 576,00 грн.

02.12.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист № б/н від 01.12.2020 про сплату заборгованості у розмірі 144 576,00 грн.

16.12.2020 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу № б/н від 15.12.2020 про сплату заборгованості у розмірі 144 576,00 грн. Вказані вимоги залишені без відповіді.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав на наявність заборгованості відповідача за надані послуги по договору від 06.08.2020 у розмірі 131 576,00 грн, які він просить стягнути у судовому порядку.

Розглядаючи даний спір та оцінюючи правомірність вищевказаних вимог позивача, вирішуючи цей спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмові, речові електронні докази.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, докази, надані стороною спору на підтвердження своїх вимог або заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та вірогідності, встановленим ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, положеннями ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи за вірогідністю доказів підтверджено та відповідачем не спростовано факт надання позивачем відповідачу послуг по договору від 06.08.2020 за Актами надання послуг № б/н від 30.08.2020 на суму 333 088,00 грн та № б/н від 30.08.2020 на суму 22 498,50 грн., всього на суму 355 586,50 грн.

Судом враховано, що вказані Акти відповідачем не підписані, однак докази їх належного надсилання на адресу відповідача долучені до справи.

Відповідно до норм чинного законодавства виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів виконаних робіт/наданих послуг, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт/надання послуг.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи/надані послуги, а у випадку виявлення недоліків негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Доказів висловлення відповідачем у встановленому порядку зауважень щодо вартості, якості наданих послуг, відмови від підписання вказаних актів, суду не надано.

Долучений до відзиву примірник листа відповідача не є належним доказом у справі висловлення заперечень щодо наданих послуг, оскільки вказаний лист не містить адресата, дати складення, а фіскальні чеки від 08.12.2021 за відсутності опису вкладення в цінний лист не засвідчують надсилання відповідачу саме цього листа, а не іншої кореспонденції.

Крім того, суд зауважує, що доводи відповідача про надсилання цього листа у грудні 2021, тобто після передання спору на вирішення суду, у той час, як періодом надання послуг та оформлення і передання актів є серпень-листопад 2020, не є добросовісною поведінкою відповідача у договірних відносинах та не звільняє його від тагяря доказування своїх заперечень.

Твердження відповідача щодо виконання послуг, обумовлених договором від 06.08.2020 не позивачем, а іншими особами не підтверджені будь-якими засобами доказування, крім його стверджувань.

Щодо аргументів відповідача про те, що в розумінні п.4.3 договору обов`язок кінцевого розрахунку пов`язаний із підписанням Акту надання послуг, який сторонами не підписаний, суд зазначає, що не підписання відповідачем Актів наданих послуг без вмотивованої відмови та заперечень від їх підписання не є відкладальною обставиною здійснення розрахунків, навпаки отримання відповідачем вказаних актів із вимогою про їх оплату, не надання заперечень, свідчить, що строк оплати отриманих послуг, є таким що настав.

Таким чином, відповідач обставин звільнення від виконання зобов`язання від оплати заявленої до стягнення заборгованості, що залишилась неоплаченою, не довів.

Відтак, за відсутності доказів оплати боргу станом на час розгляду справи по суті спору, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 131 576 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень частини 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кашт Івент Сервіс» (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 1А; адреса для листування: 03124, м. Київ, б-р В. Гавела, 4, ДЦ, оф. 428, ідентифікаційний код 37395753) на користь Фізичної особи-підприємця Андрєєвої Інни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг в розмірі 131 576,00 грн (сто тридцять одну тисячу п`ятсот сімдесят шість грн 00 коп.) та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 27.01.2022.

Суддя О.Г. Удалова