РІШЕННЯ

17 січня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1135/21
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Фізичної особи-підприємця Медведчука Петра Яковича, код НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ,

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України, , вул. Незалежності, буд. 3а, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580,

про стягнення 603 253,64 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання)

Обставини справи.

05.11.21, надійшов позов Фізичної особи-підприємця Медведчука Петра Яковича про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України 603 253,64 грн заборгованості, в тому числі: 420 193,28 грн інфляційних втрат та 183 060,36 грн - 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Позивач посилається на неналежне виконання зобов`язань за укладеним з фізичною особою-підприємцем Лапчук О.В. договором купівлі-продажу №4 від 25.03.2016, внаслідок чого утворилася заборгованість, стягнута рішеннями суду з Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України рішеннями Господарського суду Чернігівської області від 27.10.16 у справі №927/883/16 та від 29.03.17 у справі №927/258/17. Правонаступництво по стягненню вказаного боргу позивач набув згідно Договору про відступлення права вимоги №1/05 від 07.05.2019 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.21 справа №927/1135/21 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 09.11.21 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. У встановлений судом процесуальний строк на адресу суду 12.11.21 від позивача надійшов лист з доказами сплати судового збору (платіжне доручення №2 від 08.11.21).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.11.21, відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

У зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати відправка поштової кореспонденції 15.11.21 була тимчасово припинена, що підтверджується довідкою Господарського суду Чернігівської області від15.11.21 за підписом керівника апарату Господарського суду Чернігівської області.

Ухвала суду від 15.11.21, направлена на адресу позивача, вручена останньому 03.12.21 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 849; на адресу відповідача, вручена останньому 10.12.21 згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 830.

У встановлений процесуальний строк 20.12.21 від відповідача надійшов відзив на позов (б/н від 15.12.21), відповідно до якого відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає наступне. Позовні вимоги позивача обґрунтовані ст. 625 ЦК України та випливають із безспірних грошових зобов`язань, що були визначені судовими рішеннями Господарського суду Чернігівської області від у справі № 927/833/16, де з ДП «ДГ «Івківці» було стягнуто 1 541 496,00 грн. основного боргу та 23 122,44 грн. відшкодування витрат судового збору, а також від у справі № 927/258/17, де з ДП «ДГ «Івківці» було стягнуто 462 448,80 штрафу та 6 936,73 грн. витрат судового збору. Дійсно, за вищевказаними рішеннями суду стягнення із ДП «ДГ «Івківці» були здійснені на користь ФОП Лапчук Олега Володимировича, якому було видано відповідні судові накази на примусове виконання судових рішень та 05.10.2017 за його заявами відкриті виконавчі провадження №54829480 та №54829256. Відповідно до фактичних даних встановлених у судовому рішенні - ухвалі Господарського суду Чернігівської області від 13.06.2019 у справі № 927/883/16, 27.11.2018 виконавчі провадження № 54829480 та № 54829256 у складі зведеного виконавчого провадження № 34264992 були зупинені (на підставі п.18 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»), а виконавчі документи скеровані на виконання до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до ч.З ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». 07.05.2019 між ФОП Лапчук Олегом Володимировичем та ФОП Медведчуком Петром Яковичем укладено договір про відступлення права вимоги № 1/05 за яким первісний кредитор ФОП Лапчук О.В. передав а новий кредитор ФОП Медведчук ГІ.Я. прийняв право вимоги погашення боргу за вищевказаними судовими рішеннями до Дії «ДГ «Івківці». 13.06.2019 ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/258/17 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження № 54829480 із ФОП Лапчук О.В. на ФОП Медведчук П.Я. у зв`язку із правонаступництвом. 13.06.2019 аналогічною ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/883/16 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження № 54829256 із ФОП Лапчук О.В. на ФОП Медведчук П.Я. у зв`язку із правонаступництвом. 23.04.2021 ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/344/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ДГІ «ДГ «Івківці» за завою ініціюючого кредитора TOB "Олімп-С". 06.05.2021 ФОП Медведчуком П.Я. подано заяву про визнання грошових вимог кредитора у справі про банкрутство ДП «ДГ «Івківці» на підставі грошових вимог, визначених вищевказаними судовими рішеннями, що перебували на виконанні у Центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. 12.10.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду було скасовано ухвалу Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/344/21 про відкриття провадження у справі про банкрутство та прийнято нове рішення, яким відмовлено TOB «Олімп-С» у відкритті провадження у справі про банкрутство ДП «ДГ «Івківці». Основним мотивом відмови TOB «Олімп-С» у відкритті провадження у справі про банкрутство та відповідно скасування рішення суду про відкриття провадження у справі про банкрутство було те, що грошові зобов`язання ДП «ДГ «Івківці» перед TOB «Олімп-С» передані на виконання до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і відповідно ДП «ДГ «Івківці» не несе грошових зобов`язань за вимогами TOB «Олімп-С» і не може бути суб`єктом банкрутства. Натомість у кредитора TOB «Олімп-С» вбачається спір про право із державою щодо виконання відповідних судових рішень. Таким чином, вказує відповідач, позовні вимоги ФОП Медведчука ІІ.Я. про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України заборгованості, у т.ч. 420 193,28 грн. інфляційних втрат та 183060,36 грн. 3% річних із ДП «ДГ «Івківці» за період із вересня 2018 року по вересень 2021 року походять від грошового зобов`язання ДП «ДГ «Івківці», що із 27.11.2018 передано на виконання до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і при цьому ДП «ДГ «Івківці» не несе відповідальності за невиконання даного зобов`язання перед кредитором. Також, відповідач, посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №757/44680/15-ц, №569/12918/16-д від 02.09.2020, №442/398/15-ц від 18.03.2020 та №390/880/16-ц від 11.12.2019, зазначає, що оскільки вимога Позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що є додатковим зобов`язанням до основного не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки основне зобов`язання Відповідача скеровано для виконання до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Відповідач не несе власних грошових зобов`язань за вимогами Позивача, то такі вимоги позовної заяви є вимогами виконання натурального зобов'язання. Так, вирішуючи схожий спір з приводу наявності у правовідносинах сторін натурального зобов`язання Львівський апеляційний суд у постанові від 30.10.2020 у справі № 454/3012/19 вказав: «Ураховуючи, що судовими рішеннями у даній справі, які набрали законної сили, відмовлено стягувачу у видачі дубліката виконавчого документа та поновленні строку для пред`явлення його до виконання, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого безпідставно судом першої інстанції застосовано положення статті 625 ЦК України. За даних обставин схожість вказаних спорів щодо встановлення факту натурального зобов`язання між сторонами полягає у неможливості бути захищеними в судовому (примусовому) порядку вимоги позивача з тої або іншої причини, зокрема з причини скерування зобов`язання від боржника до держави в особі казначейського органу або неможливості скористатися механізмом примусового виконання судового рішення. Таким чином, вказує відповідач, правова позиція Верховного Суду свідчить про те, що суди мають відмовляти у задоволенні позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на вимогу у натуральному зобов`язанні, за безпідставністю, тобто без заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

Судом відзив з додатком залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

Позивачем подано заперечення на відзив, якими зазначено наступне:

-на даний час виконавчі провадження №54829256, №54829480 є відкритими, боржником за ними значиться: Державне підприємство "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. РЕМЕСЛА Національної академії аграрних наук України", , стягувач - Фізична особа-підприємець Медведчук Петро Якович;

-рішення Господарського суду Чернігівської області по справі 927/833/16 від 27.10.16, рішення Господарського суду Чернігівської області по справі 927/258/17 від 29.03.17 не виконуються відповідачем у період з 2016 року до цього часу, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням та на підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з боржника інфляційні втрати та 3% відсотки річних від суми боргу;

-твердження відповідача, що позовні вимоги позивача про стягнення на підставі ст. 6 ЦК України заборгованості, у т.ч 420 193,28 грн. інфляційних втрат та 183060,36 грн- 3 % річних із ДП «ДГ «Івківці» за період із вересня 2018 року по вересень 2021 року походять з грошового зобов`язання ДП «ДГ «Івківці», що із 27.11.18 передано на виконання Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і при цьому ДП «ДГ «Івківці» не несе відповідальності за невиконання даного зобов`язання перед кредитором, не відповідає дійсності, оскільки ФОП Медведчук П.Я. не приймав участі у справі №927/344/21 про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки його вимоги не були підтверджені, справа № 927/344/21 про відкриття провадження у справі про банкрутство не має відношення до господарської справи № 927/1135/21, у яких зовсім різні предмети та обставини, які не мають відношення один до одного та не є аналогічними;

-відповідно до положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Державна казначейська служба в межах своєї компетенції приймає на виконання лише виконавчі документи винесені в результаті прийняття судових рішень. Жодних судових рішень щодо заявлених по господарській справі №927/1135/21 позовних вимог (стягнення інфляційних та 3% річних) не приймалось, виконавчих документів не видавалось і відповідно виконавчих проваджень не відкривалось. Тому позивач і звертається до суду з позовними вимогами для підтвердження їх та подальшого стягнення у встановленому законом порядку;

-основне зобов`язання перед ФОП Медведчук П.Я. є підтвердженим та захищеним у судовому порядку, що підтверджується рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі 927/833/16 від 27 жовтня 2016 року, рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі 927/258/17 від 29 березня 2017 року, відкрито виконавчі провадження, за якими боржником є Відповідач.

Судом заперечення на відзив позивача разом з додатком залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд встановив.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі 927/883/16 від 27.10.16 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства Дослідного господарства "Івківці" Національної академії аграрних наук (вул. Незалежності, 3, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580; п/р НОМЕР_2 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, код ЄДПРОУ 00729847) на користь Фізичної особи-підприємця Лапчук Олега Володимировича ( АДРЕСА_3 ; п/р НОМЕР_3 в КБ "Приватбанк" м. Кіровоград, МФО 323583, код ) 1541496,00 грн заборгованості за Договором купівлі-продажу №4 від 25.03.16 та 23122,44 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На виконання рішення видано наказ 08.11.16.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі 927/258/17 від 29.03.17 позов задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства Дослідне господарство „Івківці" Національної академії аграрних наук України, (вул. Незалежності, 3-А, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580, код ЄДПРОУ 00729847), на користь Фізичної особи-підприємця Лапчук Олега Володимировича, ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 462 448,80 грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором купівлі-продажу №4 від 25.03.16, 6936,73 грн. судового збору.

24.04.2017 Господарським судом Чернігівської області видано наказ на виконання рішення від 29.03.2017 та з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 по справі № 927/258/17.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2017 №54829480 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області № 927/258/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2019 між ФОП Лапчук О.В. та ФОП Медведчук П.Я. укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого новим кредитором за Договором купівлі-продажу №4 від 25.03.2016, укладеним між ФОП Лапчук О.В. та ДП ДГ "Івківці" НААН стає ФОП Медведчук П.Я.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.06.19 у справі №927/258/17 постановлено здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши сторону виконавчого провадження № 54829480 (постанова від 05.10.2017) з фізичною особи - підприємця Лапчук Олега Володимировича ( АДРЕСА_3 ; п/р НОМЕР_3 в КБ "Приватбанк" м. Кропивницький, МФО 323583, код ) на його правонаступника фізичну особу - підприємця Медведчук Петро Якович ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_5 , п/р НОМЕР_6 в КБ Приватбанк, м. Кропивницький).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.06.19 у справі №927/883/16 постановлено здійснити процесуальне правонаступництво, замінити сторону виконавчого провадження №54829256 (стягувача) з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 08 листопада 2016 року у справі №927/883/16 - Фізичну особу-підприємця Лапчук Олега Володимировича ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) на Фізичну особу-підприємця Медведчук Петра Яковича ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 75 ГПК України).

Згідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних позивач має право проводити на заборгованість відповідача аж до моменту повного погашення основного боргу.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, матеріали справи не містять доказів виконання судових рішень №927/883/16 від 27.10.16 та №927/258/17 від 29.03.17, стягувачем за якими є Фізична особа-підприємець Медведчук Петро Якович, що підтверджується зазначеними вище ухвалами Господарського суду Чернігівської області від 13.06.19 у справі №927/258/17 та від 13.06.19 у справі №927/883/16, що відповідачем не заперечується.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з актів цивільного законодавства, з рішення суду.

За вимогами частини першої статті 526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зазначила, що правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Передбачені статтею 625 ЦК України три проценти річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову (постанови Верховного Суду від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18).

Зазначене судом спростовує заперечення відповідача та посилання на те, що вимога позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат є вимогами виконання натурального зобов`язання, у якому кредитор не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, та не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Суд також зазначає, що це положення спрямоване на захист майнового права та інтересу стягувача (кредитора у зобов`язанні), реальне забезпечення виконання зобов`язань та рішень суду. Адже у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та зобов`язання, стягувач (кредитор) зазнає матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та від неправомірного користування належними йому до сплати коштами.

Таким чином, застосування статті 625 ЦК України після винесення рішення суду, спонукає боржника виконати таке рішення, адже сума коштів, що підлягає до стягнення продовжує зростати до моменту фактичного виконання рішення суду і може бути стягнена за бажанням стягувача (кредитора).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів сплати заборгованості в розмірі 2034003,97 грн, а отже у позивача виникло право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України з 03.11.18 враховуючи викладені вище судом обґрунтування.

Здійснивши перевірку заявлених позивачем до стягнення сум, та визначеного позивачем періоду, суд дійшов висновку про неправильне визначення періоду нарахування за період з 17.10.18 по 15.09.21. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат в межах строку з 03.11.18 по 15.09.21, за розрахунком суду загальна сума інфляційних втрат становить 393 579,58 грн.

Отже, стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 393 579,58 грн. В решті заявленої суми нарахованих інфляційних втрат у сумі 26613,7 грн слід відмовити.

Що стосується нарахування 3 % річних.

За розрахунком суду стягненню підлягають 175035,71 грн - 3 % річних. В решті заявленої суми 8024,65 грн - 3 % річних слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 393 579,58 грн-інфляційних втрат і 3% річних у сумі 175 035,71 грн.

Разом з тим суд зазначає про наступне. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.21, у відкритті провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України Товариству з обмеженою відповідальністю "Олімп-С" відмовлено, судом апеляційної інстанції зазначено наступне: «Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, зокрема, є державне підприємство, установа, організація. Таким чином, у даній справі боржник не може виконати свої грошові зобов`язання, оскільки в силу вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" сплата його заборгованості здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виходячи з приписів ст. 1 КзПБ тільки юридична особа, яка не може виконати свої грошові зобов`язання є суб`єктом банкрутства. В даному випадку мова не може йти про неможливість юридичної особи Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України сплатити свої борги, оскільки грошові зобов`язання за нього виконує держава. Таким чином, у даній справі наявний спір про право, який кредитор має вирішувати з державою. Порядок врегулювання такого спору передбачений Законами України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та "Про виконавче провадження". Отже, враховуючи наявні обставини справи, а також вищенаведені норми Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", заявлені ініціюючим кредитором боргові зобов`язання боржника є забезпеченими гарантією держави».

Суд вважає за доцільне звернутися до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, де зазначено, що, оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, то суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Крім того, беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, згідно якої, кошти державного бюджету належать на праві власності державі з урахуванням чого, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до підпункту 2 пункту 35 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого Постановою КМУ 03.08.2011 №845 (надалі-Порядок), казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені в пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Отже, територіальний орган Державної казначейської служби України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам, внаслідок незаконних дій (бездіяльності).

Відповідно до частини п`ятої статті 238 ГПК України, відсутні вимоги про зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, номера (види) рахунків, з яких має бути здійснено стягнення (списання) коштів, зокрема, за вимогами до держави Україна.

Аналогічної позиції щодо стягнення шкоди завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами з Державного бюджету України дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у постанові № 920/715/17.

Тому резолютивна частина рішень у зазначених спорах не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 02.03.2021 у справі № 911/2371/19, Постанова КГС ВС від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Отже, незважаючи на обґрунтованість позовних вимог, 393 579,58 грн інфляційних втрат та 175 035,71 грн 3% річних підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому в задоволенні позову в частині стягнення вказаних сум з Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України, , на користь Фізичної особи-підприємця Медведчука Петра Яковича, код НОМЕР_1 , слід відмовити.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарський процесуальний кодекс України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу ретельно досліджені судом, проте є такими, що не спростовують наведених висновків суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог 8529,22 грн судового збору підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Медведчука Петра Яковича, (код НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ) 393 579,58 грн інфляційних втрат, 175 035,71 грн 3% річних та 8529,22 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3.У частині стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України, 26613,7 грн інфляційних втрат та 8024,65 грн 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/