ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

25 січня 2022 року м. ХарківСправа № 70з-22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Морозової Інни Павлівни (вх. 70 від 24.01.2022) про забезпечення позову до подання позовної заяви

Фізичною особою- підприємцем Морозовою Інною Павлівною, смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області,
до Спільного Українсько-Американського підприємства "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Морозова Інна Павлівна звернулась до Господарського суду Харківської області із заявою (вх. № 70 від 24.01.2022) про забезпечення позову до Спільного Українсько-Американського підприємства "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості в розмірі 6471292,26 грн до його подання, шляхом накладення арешту в межах суми стягнення у розмірі 6471292,26 грн на наступні об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності Спільному Українсько-Американському підприємству "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (), а саме:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:-49, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 кв.м (реєстраційний номер 101);

- нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7 кв.м (реєстраційний номер 101).

Заявник також просить заборонити будь-яким особам, зокрема, але не виключно Спільному Українсько- Американському підприємству "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (), будь-яким третім особам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській радах, міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно) вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), спрямовані на зміну власника, передачі в іпотеку, реєстрації обтяжень або дії, які можуть призвести до зміни власника, в тому числі дії, які можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі - площі, об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а. 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:-49, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 кв.м (реєстраційний номер 101);

- нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7

кв.м (реєстраційний номер 101).

25.01.2022 заявником було надано через канцелярію суду заяву (вх. № 1713/22) про уточнення заяви про забезпечення позову, а саме, у зв`язку з помилковим незазначенням у прохальній частині поданої заяви адреси розташування нерухомого майна, про яке йдеться у заяві, представник заявника просив вважати вірною редакцію прохальної частини заяви про забезпечення позову із зазначенням в ній адреси розташування вищевказаних нежитлових приміщень: м. Харків, проспект Московський 257.

Заяву ФОП Морозової І.П. було прийнято судом та враховано під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Дослідивши подані заявником із заявою про забезпечення позову матеріали, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява ФОП Морозової І.П. про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із заяви позивача, 01.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дистрибуційно-логістична компанія Пілот, як Замовником, та Фізичною особою - підприємцем Морозовою Інною, як Виконавцем, було укладено Договір № 205/2 про надання клінінгових послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 205/2, Виконавець зобов`язується надати якісні послуги з професійного прибирання та догляду (клінінгові послуги) на об`єкті Замовника, а Замовник повинен прийняти ці послуги та своєчасно здійснити їх оплату. Перелік та періодичність надання клінінгових послуг узгоджується у додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору № 205/2, об`єкт Замовника включає в себе торговельно-складські, офісні та допоміжні приміщення. Об`єкт замовника розташований за адресою: м. Харків, пр. Московський, 257. Загальна площа об`єкту замовника складає 9837,65 кв.м.

За умовами п. 2.1 Договору № 205/2, Виконавець зобов`язується вчасно та якісно надавати увесь комплекс послуг, пов`язаних з професійним прибиранням та надавати послуги так, щоб мінімізувати імовірність створення незручностей, втручання чи перешкоджання роботі Замовника, орендарів його приміщень чи їх відвідувачів.

Згідно з п. 2.2 Договору № 205/2, Замовник зобов`язується своєчасно проводити розрахунки згідно цього Договору.

У п. 3.3 Договору № 205/2 визначено, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Відповідний акт підписується Сторонами протягом 3-х календарних днів після закінчення звітного періоду, у разі якщо у замовника немає зауважень до якості наданих послуг, або якщо ці зауваження були своєчасно виправлені.

ФОП Морозова І.П. зазначає, що між Заявником та ТОВ ДЛК Пілот протягом липня 2020 року до вересня 2021 року були підписані: Акт надання послуг № 7 від 31.07.2020, Акт надання послуг № 8 від 31.08.2020, Акт надання послуг № 9 від 30.09.2020, Акт надання послуг № 10 від 31.10.2020, Акт надання послуг № 11 від 30.11.2020, Акт надання послуг № 12 від 31.12.2020, Акт надання послуг № 1 від 31.01.2021, Акт надання послуг № 2 від 28.02.2021, Акт надання послуг № 3 від 31.03.2021, Акт надання послуг № 4 від 30.04.2021, Акт надання послуг № 5 від 31.05.2021, Акт надання послуг № 6 від 30.06.2021, Акт надання послуг № 7 від 31.07.2021, Акт надання послуг № 8 від 31.08.2021.

З вищевикладеного вбачається, що ФОП Морозовою І.П. належним чином виконувались взяті на себе зобов`язання за Договором № 205/2, в той же час ТОВ ДЛК Пілот своїх зобов`язань зі сплати отриманих послуг не виконує.

01.10.2021 між ТОВ ДЛК Пілот та ФОП Морозовою І.П. підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 01.10.2021, з якого вбачається, що ТОВ ДЛК Пілот має заборгованість перед Заявником за Договором № 205/2 у загальному розмірі 6471292,26 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору № 205/2, у разі порушення строків оплати згідно Договору Замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення оплати, при цьому, п. 4.7 Договору № 205/2, в редакції (зі змінами та доповненнями) від 01.02.2021, передбачено, що підписанням цього Договору Сторони погодили те, що в разі невиконання своїх грошових зобов`язань, передбачених п. 3.3 Договору, Замовником, Виконавець має право задовольнити свої вимоги до останнього за рахунок належного на праві власності замовнику майна у розмірі належних йому виплат або за рахунок іншого майна, запропонованого Замовником в рахунок погашення заборгованості.

З огляду на вищевикладене та з метою отримання належних коштів за надані послуги ФОП Морозова І.П. 01 жовтня 2021 року звернулась до директора ТОВ "ДЛК "Пілот" з Претензією вих. № 24/05 про виконання умов договору, відповідно до якої вимагала повного виконання зобов`язань ТОВ "ДЛК "Пілот" перед Заявником у загальній сумі 6741292,26 грн шляхом сплати грошових коштів протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання претензії. Вказану претензію отримано директором ТОВ ДЛК «Пілот 02.10.2021.

10.10.2021 ФОП Морозовою І.П. отримано від ТОВ "ДЛК "Пілот" відповідь на претензію та повідомлення про переведення боргу за вих. № 1-ВнП від 07.10.2021, згідно з якою останній повідомив Заявника про неможливість виконання грошових зобов`язань за Договором № 205/2 у зв`язку з відсутністю коштів, а також повідомив те, що ТОВ "ДЛК "Пілот" уклав зі Спільним Української-Американським підприємством "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю Договір № 1540 про переведення боргу від 05.10.2021, відповідно до якого до останнього перейшли усі фінансові зобов`язання за Договором № 205/2, та те, що заборгованість повинна бути сплачена останнім до 20.10.2021 в розмірі 6741292,26 грн.

В подальшому, в зв`язку з відсутністю будь-яких надходжень на адресу ФОП Морозової І.П. на погашення вказаної заборгованості, остання звернулася до СУАП "Європоль" ТОВ з вимогою (вих. № 25/10 від 25.10.2021) щодо погашення заборгованості та виконання умов договору, відповідно до якої вимагала терміново, а саме протягом 5-ти календарних днів з момента отримання вимоги, виконати в повному обсязі зобов`язання ТОВ ДЛК Пілот, які перейшли до СУАП "Європоль" ТОВ перед ФОП Морозовою І.П., у загальній сумі 6471292,26 грн шляхом сплати грошових коштів за Договором № 205/2 та Договором № 1540 від 05.10.2021, а також з вимогою повідомити Заявника про наявність у СУАП "Європоль" ТОВ на праві власності майна, за рахунок якого можливе погашення виниклої заборгованості у вказаному розмірі. Так, дану претензію отримано директором СУАП "Європоль" ТОВ 26.10.2021.

01.11.2021 заявником отримано від СУАП "Європоль" ТОВ відповідь за вих. № б/н від 27.10.2021, з якої вбачається, що останній не може виконати зобов`язання щодо сплати заборгованості в розмірі 6741292,26 грн, яка виникла на підставі Договору № 205/2 та Договору № 1540 про переведення боргу від 05.10.2021, в зв`язку з відсутністю коштів. При цьому, СУАП "Європоль" ТОВ повідомив про те, що останній не може повідомити будь-які терміни, протягом яких будуть виконані дані фінансові зобов`язання, а також повідомив про наявне в нього на праві власності майно, за рахунок якого можливо погасити наявну заборгованість.

Так, за СУАП "Європоль" ТОВ зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомості у м. Харкові по просп. Московському 257,:

- нежитлові приміщення 1-гоповерху№ 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:-49, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 кв.м (реєстраційний номер 101) (Об`єкт № 2, який є частиною Приміщень літ. "Г-1");

- нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7 кв.м (реєстраційний номер 101) (Об`єкт № 3-1, який є частиною Приміщень літ. "Г-1").

Вищенаведена інформація також підтверджується інформаційними довідками із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з невиконанням взятих на себе грошових зобов`язань СУАП "Європоль" ТОВ, який є правонаступником ТОВ "ДЛК "Пілот" за зобов`язаннями, які виникли на підставі Договору № 205/2 від 01.07.2021, ФОП Морозова І.П., з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, має намір звернутися до суду з позовом до Спільного Українсько-Американського підприємства "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 6471292,26 грн.

При цьому, ФОП Морозова І.П. вважає, що наявні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову з метою уникнення неможливості виконання рішення суду в подальшому.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 у справі № 916/1845/19, від 10.09.2020 у справі № 922/3502/19).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно із частиною 11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 року Верховного Суду у справі N 905/2130/17 та від 13.02.2018 року у справі N 911/2930/17.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Як вже зазначалося, предметом позову, який має намір подати заявник, є вимоги про стягнення з СУАП "Європоль" ТОВ 6471292,26 грн боргу, який виник у останнього в зв`язку з невиконанням умов Договору № 205/2 від 01.07.2020 та Договором про переведення боргу № 1540 від 05.10.2021. Сума позовних вимог за позовом, що має намір подати заявник, є значною.

Суд констатує відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів наявності у відповідача грошових коштів в кількості, достатній для виконання судового рішення у даній справі, у випадку його винесення на користь позивача.

Разом з тим, з листа СУАП "Європоль" ТОВ за вих. № б/н від 27.10.2021 вбачається, що останній не може виконати зобов`язання щодо сплати заборгованості в розмірі 6741292,26 грн, в зв`язку з відсутністю коштів. При цьому, СУАП "Європоль" ТОВ повідомив заявника про наявне в нього на праві власності майно, за рахунок якого можливо погасити наявну заборгованість.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у випадку відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна (в т.ч. з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за Договором № 205/2 від 01.07.2020 та Договором про переведення боргу № 1540 від 05.10.2021), останній такими діями може створити ситуацію за якої виконання судового рішення по даній справі, у випадку його винесення на користь позивача, буде значно ускладнене або взагалі буде практично неможливо.

Таким чином, в даному випадку існує обґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у зв`язку з чим є необхідним накласти арешт на нерухоме майно боржника, зазначене в заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, в межах суми стягнення.

Судом встановлено, що все нерухоме майно, на яке позивач просить суд накласти арешт, належить відповідачу на праві власності, що підтверджується відповідними Довідками з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Суд також враховує, що обрані заходи забезпечення позову не будуть мати наслідком припинення господарської діяльності підприємства відповідача, не призведуть до погіршення стану належного йому майна чи зниження його вартості, не позбавляють відповідача права користуватися таким майном, та не припиняють такого права. При цьому такі заходи спрямовані на зменшення ризику відчуження спірного майна іншим особам, на нівелювання ризиків пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на цілісність і схоронність такого майна, та застосовуються судом виключно як гарантія задоволення вимог позивача у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами.

Суд також враховує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не порушує прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідноситься з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої позивачем заяви (вх. № 70 від 24.01.2022) про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не призведуть до завдання збитків СУАП "Європоль" ТОВ та зупинення господарської діяльності останнього, заявник вважає, що підстави для застосування зустрічного забезпечення у даному випадку відсутні.

Разом з тим, незастосування судом зустрічного забезпечення не позбавляє боржника, а також інших осіб, чиїм правам або охоронюваним законом інтересам може бути завдано шкоди у зв`язку із забезпеченням позову, права на звернення до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення в порядку і строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17.12.2018 по справі № 914/970/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Фізичної особи - підприємця Морозової Інни Павлівни про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом шляхом накладення арешту в межах суми стягнення у розмірі 6471292,26 грн на наступні об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності Спільному Українсько-Американському підприємству "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (), а саме:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:-49, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 кв.м (реєстраційний номер 101); адреса розташування: м. Харків, проспект Московський 257;

- нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7 кв.м (реєстраційний номер 101); адреса розташування: м. Харків, проспект Московський 257.

3. Заборонити будь-яким особам, зокрема, але не виключно Спільному Українсько- Американському підприємству "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (), будь-яким третім особам, будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській радах, міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно) вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), спрямовані на зміну власника, передачі в іпотеку, реєстрації обтяжень або дії, які можуть призвести до зміни власника, в тому числі дії, які можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі - площі, об`єктів нерухомого майна, а саме:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а. 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:-49, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 кв.м (реєстраційний номер 101); адреса розташування: м. Харків, проспект Московський 257;

- нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 157,7 кв.м (реєстраційний номер 101); адреса розташування: м. Харків, проспект Московський 257.

Направити ухвалу учасникам справи.

З урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", ухвала має статус виконавчого документа. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є Фізична особа - підприємець Морозова Інна Павлівна ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржником за даною ухвалою є Спільне Українсько-Американське підприємство "Європоль" в формі товариства з обмеженою відповідальністю (61093, м.Харків, провул. Володимира Усенка, буд. 2; ).

Ухвала набирає законної сили 25.01.2022, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років - до 26.01.2025.

Ухвала підписана 25.01.2022.

Суддя Н.М. Кухар

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.