ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3474/21

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 38728376, електронна адреса: )

До відповідача: Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 01125689, електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Тарасенко Ю.Г.

Суть спору: Позивач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (далі - ДП «БДМТП») про стягнення 3% річних у розмірі 8 229 грн 91 коп., інфляційних втрат у розмірі 15 225 грн 76 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.11.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3474/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач - ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - ДП «БДМТП», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвала суду від 22.11.2021р. про відкриття провадження у справі №916/3474/21 була направлена на офіційну електронну адресу відповідача.

За таких обставин, справа №916/3474/21 розглядається за наявними в ній документами.

Позивач зазначає, що 02.01.2018р. між ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії (Виконавець) та ДП «БДМТП» (Замовник) укладено Договір про надання послуг №7-ВД/18/7-П-БДФ-18, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику послуги із забезпечення контрольно-пропускного режиму на території Білгород-Дністровського МТП.

Позивач зазначає, що відповідач розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі за послуги, надані за період з січня 2018р. по грудень 2018р., у зв`язку з чим у ДП «БДМТП» утворилась заборгованість в сумі 114 174 грн 01 коп., на яку позивачем нараховано 16 040 грн 08 коп.- пені, 3 141 грн 50 коп.- 3% річних, 9 486 грн 25 коп. - втрат від інфляції.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» звернулось до суду з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості та штрафних санкцій на свою користь.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19 позовні вимоги ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» задоволено частково: стягнуто з ДП «БДМТП» 114 174 грн 01 коп. основного боргу, 1 600 грн пені, 3 141 грн 50 коп. 3% річних, 9 486 грн 25 коп. втрат від інфляції, 2 142 грн 63 коп. судового збору.

Позивач зазначає, що станом на 15.11.2021р. рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19 не виконано.

Відповідно до п.4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Крім цього позивач вказує, що абзацами 2, 3 п.п 7.1 п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Таким чином, з огляду на невиконання відповідачем рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19, враховуючи підпункт 7.1 пункту 7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. №14, за невиконання зобов`язання по сплаті заборгованості позивачем нараховано за період з 18.06.2019р. по 11.11.2021р. 3% річних у розмірі 8 229 грн 91 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 225 грн 76 коп., які позивач просить стягнути на свою користь.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України.

Відповідач не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву до суду не надав.

Розглянув матеріали справи, суд встановив, що 02.01.2018р. між ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії (Виконавець) та ДП «БДМТП» (Замовник) укладено Договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18, відповідно до п.1.1 якого Виконавець протягом строку дії Договору за письмовими заявками Замовника зобов`язується надавати Замовнику послуги з забезпечення контрольно-пропускного режиму на території Білгород-Дністровського морського порту за ДК 021:2015 по коду « 79710000-4 - Охоронні послуги» (далі - послуги).

Відповідно до п.3.4 Договору здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом наданих послуг, що складається Виконавцем за відповідний період (місяць) та направляється/надається Замовнику.

За умовами п.3.2 Договору визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані Виконавцем послуги за місяць, здійснюється на підставі фактично наданих послуг, що визначається у Акті наданих послуг.

Згідно п.3.3 Договору розрахунок за надані послухи здійснюється Замовником згідно виставленого Виконавцем рахунку, протягом 10-ти банківських днів після підписання Акту наданих послуг.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, уклавши Договір №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р., сторони набули взаємних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19, яке міститься в матеріалах справи, на виконання умов Договору №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р. за фактом надання/отримання послуг сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №160 від 31.01.2018р. на суму 297 грн, №174 від 31.01.2018р. на суму 12416 грн 12 коп., №303 від 28.02.2018р. на суму 7 479 грн 01 коп., №291 від 28.02.2018р. на суму 401 грн 99 коп., №464 від 31.03.2018р. на суму 10 437 грн 89 коп., №472 від 31.03.2018р. на суму 532 грн 06 коп., №689 від 30.04.2018р. на суму 19 380 грн 44 коп., №695 від 30.04.2018р. на суму 621 грн 05 коп., №934 від 31.05.2018р. на суму 16 146 грн 04 коп., №926 від 31.05.2018р. на суму 748 грн 09 коп., №1113 від 30.06.2018р. на суму 7 548 грн 06 коп., №1120 від 30.06.2018р. на суму 319 грн 99 коп., №1287 від 31.07.2018р. на суму 1 350 грн 49 коп., №1294 від 31.07.2018р. на суму 1 046 грн 04 коп., №1456 від 31.08.2018р. на суму 255 грн 97 коп., №1447 від 31.08.2018р. на суму 4 086 грн 40 коп., №1574 від 30.09.2018р. на суму 167 грн 99 коп., №1696 від 31.10.2018р. на суму 109 грн 99 коп., №1777 від 30.11.2018р. на суму 6 787 грн 15 коп., №1881 від 31.12.2018р. на суму 16 289 грн 38 коп., №1901 від 31.12.2018р. на суму 7 752 грн 86 коп., на підставі яких виставлено рахунки на оплату №204 від 31.01.2018р., №220 від 31.01.2018р., №366 від 28.02.2018р., №348 від 28.02.2018р., №530 від 31.03.2018р., №547 від 31.03.2018р., №762 від 30.04.2018р., №766 від 30.04.2018р., №1006 від 31.05.2018р., №991 від 31.05.2018р., №1181 від 30.06.2018р., №1189 від 30.06.2018р., №1354 від 31.07.2018р., №1361 від 31.07.2018р., №1517 від 31.08.2018р., №1504 від 31.08.2018р., №1638 від 30.09.2018р., №1761 від 31.10.2018р., №1846 від 30.11.2018р., №1946 від 31.12.2018р., №1966 від 31.12.2018р., чим підтверджено виконання ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» своїх зобов`язань за Договором №7-ВД/18/7-П-БДФ-18 від 02.01.2018р.

Враховуючи відсутність доказів оплати ДП «БДМТП» вартості наданих послуг, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 114 174 грн 01 коп.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором позивач в порядку, визначеному ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував 3% річних та інфляційні втрати за період з 15.02.2018р. по 17.06.2019р.

Так, за результатом розгляду справи №916/1799/19 28.10.2019р. ухвалено рішення, яким позовні вимоги ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» задоволено частково: стягнуто з ДП «БДМТП» 114 174 грн 01 коп. основного боргу, 1 600 грн пені, 3 141 грн 50 коп. 3% річних, 9 486 грн 25 коп. суми втрат від інфляції, 2 142 грн 63 коп. судового збору.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов Договору та існування невиконаного зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у належній сумі, встановлені судовим рішенням у справі № 916/1799/19, не підлягають доведенню у даній справі.

20 листопада 2019р. рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19 набрало законної сили, у зв`язку з чим було видано відповідний наказ.

Проте, за даними позивача, рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19 відповідачем не виконано, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період, що не охоплений даним рішенням, а саме за період з 18.06.2019р. по 11.11.2021р.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11; від 12.09.2011р. у справі №3-73гс11; від 24.10.2011р. у справі №3-89гс11; від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11.

Також в роз`ясненнях, наведених в п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р., зазначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільний кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

На підставі вищенаведеного, враховуючи невиконання ДП «БДМТП» зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, яке не виконано на момент розгляду даної справи, суд вважає, що наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем у справі не надано до матеріалів справи належних= та допустимих= доказів виконання рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2019р. у справі №916/1799/19 .

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) до Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення 3% річних у розмірі 8 229 грн 91 коп., інфляційних втрат у розмірі 15 225 грн 76 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 01125689, електронна адреса: ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 38728376, електронна адреса: ) 3% річних у розмірі 8 229 грн 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 15 225 грн 76 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено в нарадчій кімнаті 21 січня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога