ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 Справа № 917/1609/21

за позовною заявою Державної екологічної інспекції Центрального округу, вул. Коцюбинського, 6. м. Полтава, 36039,

до Комунального підприємства «Комунсервіс» Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області, вул. Матросова, 14, м. Заводське, Миргородський район, Полтавська область, 37240,

про стягнення 637 466 грн 34 коп.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тимофієнко О.П.

Представники сторін:

від позивача Максимчук О.В., док. в справі

від відповідача Сидоренко В.В., док. в справі

Державна екологічна інспекція Центрального округу звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Комунсервіс» Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області про стягнення 637 466 грн 34 коп. збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (самовільне користування надрами).

Ухвалою від 20.10.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 11.11.21, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

04.11.21 (на електронну пошту суду) та 08.11.21 (через АТ "Укрпошта") від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи та відзив на позов, в якому він просив відмовити у позові повністю.

Ухвалою від 11.11.2021р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 30.11.21, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

25.11.21 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій серед іншого, позивач навів заперечення проти призначення судово-бухгалтерської експертизи.

В підготовчому засіданні 30.11.21 суд оголосив перерву до 09.12.21

03.12.21 (на електронну пошту суду) та 06.12.21 (через АТ "Укрпошта") від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09.12.21 від позивача до суду надійшли пояснення до заперечення на відповідь на відзив та уточнення позовних вимог. В уточненнях позовних вимог позивач повідомив суд про зміну реквізитів для перерахунку збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

У задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи суд відмовив, про що зазначено в ухвалі від 09.12.21.

У підготовчому засіданні, 09.12.2021р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 09.12.21 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.21.

В судовому засіданні 21.12.21 суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, вступне слово представника відповідача стосовно заперечень проти позову, перейшов до з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються.

В судовому засіданні 21.12.21 оголошено перерву до 13.01.22.

13.01.22 відповідач надав пояснення по справі.

В судовому засіданні 13.01.22 суд продовжив з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються.

В судовому засіданні 13.01.22 оголошено перерву до 18.01.22.

18.01.22 позивач надав пояснення по справі.

В судовому засіданні 18.01.22 суд продовжив з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються.

В судовому засіданні 18.01.22 оголошено перерву до 25.01.22.

25.01.22 відповідач надав пояснення по справі.

В судовому засіданні 25.01.22 суд продовжив з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи, дослідження доказів, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві, з врахуванням наданих пояснень.

Щодо наданих сторонами пояснень, суд зазначає про можливість сторін під час з`ясування обставин та дослідження доказів давати свої пояснення, наводити свої доводи і міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 ГПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

З урахуванням зазначеного та з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд враховує при вирішенні спору надані сторонами пояснення під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.01.22 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Державна екологічна інспекція Центрального округу (далі - Інспекція) здійснює свої повноваження відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 59 та Положення про державні екологічні інспекції в округах, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 11.08.2017 № 3 12, ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

До повноважень Інспекції, віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

На виконання плану Державної екологічної інспекції України із забезпечення реалізації державної політики щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на 2020 рік, на підставі наказу Інспекції від 02.01.2020 № 06-27/15 та направлення від 02.01.2020 № 06-28/14 в період з 20.01.2020 по 31.01.2020 проведено планову перевірку щодо додержання Комунальним підприємством «КОМУНСЕРВІС» Заводської міської ради вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт від 31.01.2020 № 06-28/14 та припис від 07.02.2020 № 2/2/1-23 на усунення виявлених порушень.

У ході перевірки встановлено факт забору води відповідачем з підземних вод свердловин № 680-В, 278, 1278-Р за допомогою електронасосів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами), в результаті чого допущено самовільне користування надрами, що є порушенням ст.ст. 16.21.23 Кодексу України про надра.

Згідно довідки наданої КП «Комунсервіс» фактичний об`єм підземної води, що видобута самовільно без спеціального дозволу на користування надрами підземної води за допомогою електронасосів із свердловини № 680-В.278.1278-Р за три останні роки становить:

2017 -228,337 тис. м.З

2018 - 228,903 тис.м.З

2019 - 218,400 тис. м.3

На підставі викладеного Інспекцією, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 № 389, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 № 767/16783 (із змінами), розраховано збиток за формулою: Зсам= 5хWх Тaр , де

W- об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування), м3;

Тaр - розмір, грн/100 м3 , аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої ст. 255 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення. Тар на дату виявлення порушення становить 62,9 грн/100 м3;

5 - коефіцієнт.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, в даному випадку, такий:

Зсам = 5 х 675640 х 0,1887 = 637 466 грн 34 коп.

Отже, згідно розрахунку позивача, загальна сума збитку обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозволу на користування надрами (на видобуток підземних вод зі свердловини) складає 637 466 грн 34 коп.

Позивач зазначає, що за допущення вказаних вище порушень вимог природоохоронного законодавства директора КП «Комунсервіс» Мельника В.Т. притягнуто до адміністративної відповідальності і винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2020 № 10/2/1-24 у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Постанова про накладення адміністративного стягнення у встановленому законом порядку не оскаржена. Сума штрафу сплачена добровільно, що підтверджується квитанцією про сплату штрафу від 05.02.2020 № 26153.

Державною екологічною інспекцією Центрального округу направлено на адресу Відповідача претензію № 19/07-17/2020 листом від 06.02.2020 № 02/7-15/433 та розрахунки до неї щодо відшкодування збитків, заподіяних державі.

У зв`язку із відсутністю відомостей щодо сплати відповідачем завданих державі збитків у загальній сумі 637 466 грн 34 коп. позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступні обставини:

- на момент планової перевірки Державної екологічної інспекції України в Комунальном підприємстві «Комунсервіс» працювало чотири свердловини (№ 680- В, 1278-р, 376, 278). Згідно рішення Заводської міської ради від 10.10.2017р. № 8 Комунальне підприємство «Комунсервіс» є землекористувачем земельних ділянок під вищевказаними свердловинами. Відповідно кількість видобутої води повинна розподілятись між чотирма свердловинами. При цьому добовий показник видобутої підземної води по кожній окремо взятій свердловині становить менше 300 м. куб., що з огляду на ст. 23 Кодексу України про надра, не є порушенням чинного законодавства України. Оскільки підприємство комунальної власності та балансоутримувач свердловин водопостачання є користувачем земельних ділянок під спорудами згідно ст. 120 ЗК України, тому відповідач мав право без спеціальних дозволів видобувати підземні води із водозабору до 300 кубічних метрів на добу, а тому відсутні підстави для застосування Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 за №389.

- щодо позовних вимог про самовільне користування надрами зі свердловин за період з 2017-2019 р. відповідач зазначає про сплив строку позовної давності та про те, що відповідач не порушував законодавство, оскільки забір води за цей період становив в межах дозволених законодавством (300 куб.м на добу).

- в даному випадку відсутні наступні складові відповідальності: неправомірність поведінки відповідача, та, як наслідок, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

У відповіді на відзив позивач вказав, що об`єм використаної води був зазначений в довідці, наданої самим КП «Комунсервіс», Тар визначається відповідно до ст. 255 Податкового кодексу України, а розмір коефіцієнту визначений Методикою.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що з наданих доказів та розрахунку не вбачається, на яку суму завдані збитки державі КП «КОМУНСЕРВІС» за самовільне користування надрами підземної води без спеціального дозволу, а тому стягнення у розмірі 637 466 грн. 34 коп. є необгрунтоване та недоведене.

Крім того, на думку відповідача, строк стягнення завданих збитків державі за самовільне користувань надрами підземної води без спеціального дозволу з КП «КОМУНСЕРВІС» за 2017-2018 роки Державною екологічною інспекцією Центрального округу сплив і задоволенню не підлягає.

Щодо перебігу строку позовної давності позивач зазначив, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу здійснено планову перевірку щодо додержання Комунальним підприємством «КОМУНСЕРВІС» Заводської міської ради вимог природоохоронного законодавства здійснила в період з 20.01.2020 по 31.01.2020. Тобто Інспекції стало відомо про порушене право держави лише 31.01.2020 року. На підставі викладеного, строк позовної давності щодо стягнення шкоди, завданої державі порушенням природоохоронного законодавства сплине 31.01.2023 року.

При вирішенні спору суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони с об`єктами права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності І господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Відповідно до ч.1 ст.149 ГК України суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За приписами ст.151 ГК України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах).

Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Водним кодексом України передбачено, що всі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.

Завданням водного законодавства, згідно ст.2 Водного кодексу України є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Водокористувачі зобов`язані на підставі ст.44 Водного кодексу України, зокрема, здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу та дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Спеціальне водокористування це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів (ч.1 ст.48 Водного кодексу України).

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

За змістом ст.49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюється ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. Спеціальне водокористування є платним.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно з ст. 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених ст. 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання (постанова Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №914/2436/18).

Разом із тим, Кодексом України про надра визначено випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 Кодексу України про надра).

Так, за приписами ст. 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб`єкти господарювання, які є землевласниками або землекористувачами.

З матеріалів перевірки вбачається, що відповідачем здійснювався забір з підземних вод свердловин № 680-В, 278, 1278-Р за допомогою електронасосів без спеціального дозволу на користування надрами, що підтверджується Актом від 31.01.2020 № 06-28/14.

Доказів скасування чи оспорювання відповідачем акта перевірки складеного позивачем щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, матеріали справи не містять.

Згідно довідки наданої КП «Комунсервіс» фактичний об`єм підземної води, що видобута самовільно без спеціального дозволу на користування надрами підземної води за допомогою електронасосів із свердловини № 680-В.278.1278-Р за три останні роки становить:

2017 -228,337 тис. м.З

2018 - 228,903 тис.м.З

2019 - 218,400 тис. м.3.

Надані відповідачем дані свідчать про видобуток підземних вод без спеціального дозволу в обсязі, що перевищує 300 кубічних метрів на добу, тобто відповідачем допущено самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (спеціальною дозволу на користування надрами (підземними водами)), що є порушенням ст. ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

Посилання відповідача на те, що добовий показник видобутої підземної води по кожній окремо взятій свердловині становить менше 300 м. куб. не підтверджено належними доказами з огляду на те, що при здійсненні перевірки позивачу були надано перелік водних свердловин, які знаходяться на балансі або використовуються КП «Комунсервіс» в підтвердження використання підприємством за період з 21.01.2017 по 20.01.2020 три свердловини.

Крім того, за допущене вказаних вище порушень вимог природоохоронного законодавства директора КП «Комунсервіс» Мельника В.Т. притягнуто до адміністративної відповідальності і винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2020 № 10/2/1-24 у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Постанова про накладення адміністративного стягнення у встановленому законом порядку не оскаржена. Сума штрафу сплачена добровільно, що підтверджується квитанцією про сплату штрафу від 05.02.2020 № 26153.

Враховуючи зазначене вище, господарський суд вважає, що позивачем належним чином доведено наявність неправомірності поведінки відповідача.

За статтею 65 Кодексу України про надра відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами.

Статтею 67 Кодексу України про надра передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища згідно ст.68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Особливості застосування цивільної відповідальності визначено ст.69 цього Закону, зокрема, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що відповідач в процесі своєї господарської діяльності вчинив порушення екологічного законодавства, зокрема тим, що використовував надра (підземні води) за відсутності спеціального дозволу, необхідного згідно з вимогами ст. 21 Кодексу України про надра.

Внаслідок дій відповідача, Інспекцією визначено, що державі заподіяно збитки.

Щодо наявності підстав для стягнення збитків, суд зазначає, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (шкоди), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків (шкоди); 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При вирішенні спору на позивача покладається обов`язок довести розмір шкоди, завданої протиправною поведінкою, факт порушення відповідачем законодавства та причинний зв`язок між цим порушенням і завданою шкодою навколишньому середовищу.

Відповідач, в свою чергу, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини.

За змістом частини 1 статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

В даному випадку підлягає доказуванню наявність у діях відповідача протиправної поведінки та вини при отриманні відповідних дозволів та наднормативного використання підзеиних вид забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

В той же час у діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема:

- протиправна поведінка, яка полягає втому, що відповідач в процесі своєї господарської діяльності вчинив порушення екологічного законодавства, зокрема тим, що в період протягом 2017-2019 років використовував надра (підземні води) за відсутності спеціального дозволу, необхідного згідно з вимогами ст. 21 Кодексу України про надра, чим порушено ст.ст. 10,1 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 23 Кодексу України;

- вина особи, яка полягає у здійсненні господарської діяльності, що призвела до перевищення встановленого ліміту добового забору води за відсутності відповідного дозволу, на підтвердження чого надано акт перевірки, припис, протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення;

- наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів №389;

- причинний зв`язок, що виражений у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

Таким чином, не отримання спеціального дозволу на користування надрами відповідачем порушено внаслідок власних дій, дії посадових осіб Держекоінспекції щодо складання акту перевірки, припису про усунення виявлених порушень, складання розрахунку збитків та пред`явлення претензії щодо добровільного відшкодування збитків відповідачем не оскаржувались, а отже у спірних правовідносинах наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що питання правильності розрахунку збитків, заявленого до стягнення з підприємства відповідача підлягає дослідженню.

Спеціальний склад та порядок визначення розміру збитків, заподіяних державі в результаті самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, визначено Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №414/3469 від 07.05.2020

Інспекцією, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 № 389, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 № 767/16783 (із змінами), розраховано збитки за формулою: Зсам= 5хWх Тaр , де

W- об`єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування), м3;

Тaр - розмір, грн/100 м3 , аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої ст. 255 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення. Тар на дату виявлення порушення становить 62,9 грн/100 м3;

5 - коефіцієнт.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, в даному випадку, такий:

Зсам = 5 х 675640 х 0,1887 = 63 7 466 грн 34 коп.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку, що з урахуванням наявних у справі доказів та наданих сторонами пояснень зазначений позивачем розрахунок є документально обґрунтованим та математично правильним та відповідає вимогам Методики.

За таких обставин, в зв`язку з доведеністю факту порушення відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави суми збитків, є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Станом на момент вирішення спору матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем шкоди, завданої навколишньому природному середовищу у сумі 637 466,34 грн.

Разом з тим, відповідач щодо позовних вимог про самовільне користування надрами зі свердловин за період з 2017-2019 р. зазначив про сплив строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 1.9 Роз`яснень Вищого господарського суду України № 02- 5/744 від 27.06.2001 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами, внесеними згідно з Роз`ясненням Вищого господарського суду № 04- 5/609 від 31.05.2002, Рекомендаціями Вищого господарського суду № 04-5/1429 від 18.11.2003 № 04-06/44 від 25.03.2009), перебіг строку позовної давності у спорах, пов`язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення, а у разі несвоєчасного складання акту - з дня, коли цей акт відповідно до вимог законодавства мав бути складений.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 по справі № 910/10452/17.

Як встановлено судом, Державна екологічна інспекція Центрального округу здійснила планову перевірку щодо додержання Комунальним підприємством «КОМУНСЕРВІС» Заводської міської ради вимог природоохоронного законодавства здійснила в період з 20.01.2020 по 31.01.2020. Тобто Інспекції стало відомо про порушене право держави лише 31.01.2020 року. На підставі викладеного, строк позовної давності щодо стягнення шкоди, завданої державі порушенням природоохоронного законодавства сплине 31.01.2023 року.

Позовна заява направлена до суду 11.10.2021. Таким чином, позивач звернувся до суду в межах загальних строків позовної давності.

Інші твердження, наведені Відповідачем у поданих ним заявах по суті, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, а тому не беруться судом до уваги.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, поданим в межах строку позовної давності, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Комунсервіс» Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області (вул. Матросова. 14. м. Заводське, Миргородський район, Полтавська область, 37240, код ЄДРГІОУ 37137420) 637 466 гри 34 коп. збитків і перерахувати їх на: р/р UА0016692. ГУК у Полт.обл/тг м.Заводське/24062100, . Казначейство України (ел. адм. подат.) для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» - Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Комунсервіс» Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області (вул. Матросова. 14. м. Заводське, Миргородський район, Полтавська область, 37240, ) 9 562 грн. витрат по сплаті судового збору та перерахувати їх на користь Державної екологічної інспекції Центрального округу р/р UА0080293, в установі банку - Головне управління Державного казначейства України м. Київ, , фонд бюджету ЗФ).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.01.22 р.

Суддя Киричук О.А.