ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

31.01.2022м. ДніпроСправа № 904/326/22

Розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, та додані до неї матеріали,

особи, які можуть отримати статус учасника у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС"

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про виключення зі складу засновників,

Суддя Дупляк С.А.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до господарського суду із заявою від 27.01.2022 за вих. № б/н про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/326/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022.

Відповідно до ст. 233 ГПК України ухвала постановлена у нарадчій кімнаті за результатами оцінки фактичних обставин справи.

ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА.

Заявник вказав, що ним буде подано позовну заяву про виключення зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також заявник повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" створене 24.03.2012 та згідно з рішенням засновників статутний фонд повинен формуватися за рахунок внесення засновниками транспортних засобів відповідно до переліку.

Після створення Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" було відкрито банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та згідно з випискою по рух коштів за рахунком жодного руху коштів не відбулося до 11.06.2013.

З урахуванням наведеного позивач зазначає, що відсутність руху коштів за рахунком більше року свідчить про невиконання засновниками своїх зобов`язань зі створення статутного фонду. Директором Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" з моменту його створення була заявниця, яка і проводила усі дії передбачені законодавством України щодо управління товариством та отримання прибутку.

Заявниця також стверджує, що ОСОБА_3 не брала участі у діяльності товариства та не брала участі у загальних зборах. У зв`язку із погіршенням взаємовідносин між заявницею та ОСОБА_2 останній та ОСОБА_3 , як вказує заявниця, прийняли для себе рішення перешкоджати законній підприємницькій діяльності товариства та в незаконний спосіб втручатися у її діяльність.

Заявниця зазначила, що перешкоджання підприємницькій діяльності та втручання у неї в незаконний спосіб полягають у скликанні загальних зборів засновників для вирішення питання про зміну директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС", наданні розпоряджень працівникам про невиконання розпоряджень директора, проведенні телефонних перемовин з погрозами клієнтам і постачальникам, яким повідомляється про звільнення директора та вимагаються грошові кошти.

Заявниця також вказала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили дії, які перешкоджають досягненню цілей товариства, а саме виступили поручителями за кредитним зобов`язанням сторонніх осіб на суму більше 100.000,00 євро, у зв`язку з чим на підприємстві заблоковано кредитні лінії, а банки погрожують блокуванням рахунків товариства.

Крім цього, як стверджує заявниця, засновники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали своїх зобов`язань та не сформували статутний фонд товариства.

З урахуванням викладеного заявниця вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконної зміни директора та фактичного блокування роботи підприємства.

Заявниця зазначає, що у даному випадку можливе зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 20.000,00 грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011).

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 ГПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. Отже, з положень ч. 4 ст. 139 ГПК України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: 1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; 2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; 3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; 4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (ч. 10 ст. 137 ГПК України).

Зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Близькі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених ч. 9 ст. 137 ГПК України, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (постанова Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №927/460/21).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Подібні висновки викладені Верховним Судом в постановах від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 20.07.2021 у справі №904/1933/21, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20.

Господарський суд встановив, що заявник готує позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виключення зі складу засновників у зв`язку із невнесеннями у повному обсязі внесків до статутного фонду.

При цьому позивач не конкретизує підстави, які має на увазі та не доводить існування обставин, з якими пов`язує неможливість виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, належними доказами.

В якості доказу існування обставин, які свідчать про необхідність забезпечити позов позивач надав повідомлення про проведення позачергових загальних зборів, у п. 1 порядку денного яких зазначено питання про зміну директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС", яким є заявниця.

Долучення повідомлення про проведення позачергових загальних зборів, які мають відбутися 31.01.2022 о 15 год 00 хв, до заяви про забезпечення позову свідчить про обізнаність заявниці про скликання позачергових загальних зборів.

Господарський суд наголошує, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених ч. 9 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (постанова Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №927/460/21).

Отже, проведення позачергових загальних зборів є правом учасників товариства, а тому господарський суд не визнає скликання позачергових загальних зборів тією обставиною, яка свідчить про необхідність забезпечити позов, який готується заявницею.

Твердження заявниці про надання відповідачами вказівок працівникам про невиконання розпоряджень директора, проведення телефонних перемовин з погрозами клієнтам і постачальникам, яким повідомляється про звільнення директора та вимагання грошових коштів, не підтверджені жодними доказами, а тому не беруться судом до уваги.

Посилання заявниці на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/5046/15-ц (провадження №2/175/2061/15) суд відхиляє з огляду на те, що з тексту вказаного рішення неможливо встановити ані складу учасників, ані пов`язаності операцій з діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС".

Крім цього рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/5046/15-ц (провадження №2/175/2061/15) не підтверджується вчинення дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які б перешкоджали досягненню цілей Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС".

Твердження про блокування кредитних ліній та погрози банків блокуванням рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" також не підтверджене жодними доказами.

Господарський суд бере до уваги, що забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду.

А тому заходи забезпечення позову та позовні вимоги мають перебувати у певному взаємозв`язку, а також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Аналізуючи обґрунтування заяви про забезпечення позову та надані заявником докази, господарський суд не встановив існування взаємозв`язку та співмірності між позовною вимогою про виключення зі складу засновників, у зв`язку із невнесеннями у повному обсязі внесків до статутного фонду, та вимогою про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оцінюючи надані заявницею докази, господарський суд встановив відсутність доказів, які свідчать про наміри відповідачів ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СПЕЦАВТОТРАНС" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак позивач не довів наявність недобросовісних дій з боку можливих відповідачів, які були б спрямовані на створення потенційних труднощів для виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу утруднення виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявниця не довела, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, а також того, що без його застосування права, свободи та законні інтереси останньої будуть порушені.

Таким чином заявниця, всупереч положенням ст.ст. 76-79 ГПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, не надала суду доказів того, що невжиття заходів, про які просить заявниця в заяві, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не обґрунтувала співмірність наслідків, які можуть настати через вжиття заходів забезпечення позову, із наслідками невжиття таких заходів; заявлені заходи забезпечення позову не відповідають вимогам щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів учасників, доведеності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявниці у разі невжиття заявлених заходів, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову повністю.

При цьому суд звертає увагу заявниці на те, що у разі виникнення реальної, підтвердженої загрози неможливості чи утруднення виконання судового рішення заявниця не позбавлена можливості повторно звернутися із заявою про забезпечення позову з поданням суду відповідних доказів.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 ГПК України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.01.2022 за вих. № б/н про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили 31.01.2022 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя С.А. Дупляк