РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2022Справа № 910/18693/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" (02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 13-Б, корпус 2) до Державного підприємства "РАДІОВИМІРЮВАЧ" (02660, місто Київ, вулиця Колекторна, будинок 24/26) про стягнення 46 186,62 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" до Державного підприємства "РАДІОВИМІРЮВАЧ" про стягнення 46 186,62 грн. та 17.11.2021 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "РАДІОВИМІРЮВАЧ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" заборгованість за поставлений проте неоплачений товар за договором поставки № 58 від 21.12.2020 у розмірі 46186,62 грн. з яких: 43255,26 грн - основна сума заборгованості, 2081,66 грн - інфляційні втрати, 849,70 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 22.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18693/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/18693/21 від 22.11.2021 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, останній отримав ухвалу суду 26.11.2021.

18.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просив відмовити в частині стягнення основної суми заборгованості в іншій частині позовних вимог вирішення питання залишив на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2021 запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, останній отримав ухвалу суду 26.11.2021.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідач отримав ухвалу суду 26.11.2021, а відзив було подано до суду засобами поштового зв`язку 15.01.2022, суд доходить до висновку про не прийняття судом поданого відповідачем відзиву, з огляду на пропуск встановленого строку для подання останнього.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

21.12.2020 між Державним підприємством "РАДІОВИМІРЮВАЧ" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" (далі - Постачальник) був укладений Договір поставки № 58 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується партіями, відповідно до Заявок Покупця, поставляти Покупцю у власність товар, найменування, якість та технічні характеристики, кількість та ціна якого визначаються згідно зі Специфікацією, яка є додатком 1 до Договору і його невід`ємною частиною (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах Договору.

Партією Товару за Договором є кількість і асортимент Товару, що визначені кожною окремою Специфікацією за цим Договором (далі - Заявка) (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору, Загальна сума (ціна) Договору складає: 173 021,04 грн. (Сто сімдесят три тисячі двадцять одна гривня чотири копійки.) з ПДВ.

Згідно п. 3.6 Договору, Оплата за поставлений Товар здійснюється Покупцем впродовж строку і на умовах, зазначених у Специфікації, за умови відсутності зауважень Покупця до змісту та форми документів щодо оплати, виключно в національній валюті України.

Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється згідно з Правилами «Інкотермс» у редакції 2010 року на умовах поставки DDP («Зі сплатою мита») у місце поставки, що визначено в Специфікації до Договору.

Поставка Товару здійснюється Постачальником партіями, за Заявками Покупця, підписаними уповноваженою особою Покупця, у строк, що передбачений у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

Датою поставки (передачі) Товару та переходу права власності на Товар є дата фактичного отримання Товару Покупцем від Постачальника у відповідності до належно оформлених первинних документів. Обов`язки Постачальника з передачі партії Товару Покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної поставки Товару та передачі Супровідних документів, підписання Сторонами належним чином оформлених Первинних документів без зауважень Сторін, за умови відсутності в подальшому аргументованих (підтверджених) претензій Покупця щодо якості Товару (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами (уповноваженими представниками Сторін), скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє до 31 грудня 2021 року (якщо його не буде розірвано достроково), а в частині гарантійних зобов`язань і зобов`язань про конфіденційність - до повного виконання таких зобов`язань (у тому числі у разі дострокового розірвання). Припинення дії Договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою Стороною свого зобов`язання за Договором (п. 6.1 Договору).

Відповідно до Специфікації від 21.12.2020, яка є Додатком № 1 до Договору №58 від 21.12.2020, на виконання умов Договору, Сторони погодили такі умови поставки Товару:

- Двигун EC-max 40 283873 з редуктором Planetary Gearhead GP 52С 223098 Maxon Motor у кількості 2 шт. ціна за одиницю - 49491,20 грн, сума без ПДВ - 98982,40 грн.

Двигун EC 60 167132 Maxon Motor у кількості 2 шт. ціна за одиницю - 22600,90 грн, сума без ПДВ - 45201,80 грн.

Разом без ПДВ грн - 144 184,20, ПДВ грн 28 836,84, Всього з ПДВ грн 173 021,04.

Пунктами 1-3 Специфікації сторони визначили, що:

Умови постачання: DDP - склад Покупця (в редакції Інкотермс - 2010), що розташований за адресою: 02021, м. Київ, вул. Колекторна 24/26, за рахунок продавця;

Гарантійний строк придатності Товару: Тридцять шість місяців з моменту поставки Товару Покупцю.

Оплата Товару здійснюється наступним чином: 50% вартості Товару- передоплата, решта 50% вартості Товару впродовж 10-ти банківських днів після перевірки ВТК підприємства та підписання видаткової накладної. Постачальник зобов`язаний поставити Товар впродовж 90-та календарних днів, з моменту отримання передоплати

На виконання умов Договору Покупець здійснив передоплату у розмірі 50% вартості Товару та перерахував на розрахунковий рахунок Постачальника 04.01.2021р. суму у розмірі 86 510,52 гривень у т.ч. ПДВ згідно з платіжним дорученням № 1752, що підтверджується банківською випискою з рахунку Постачальника.

На виконання умов Договору Постачальник відповідно до видаткової накладної № 8668 від 05.04.2021р поставив товар, а Покупець прийняв вказаний у Специфікації Товар на загальну суму 173 021,04 грн.

18.05.2021 р. згідно платіжного доручення № 481, відповідач оплатив частину від 50% вартості товару у розмірі 43 255,26 гривень у т.ч. ПДВ., що підтверджується банківською випискою з рахунку Постачальника.

Оскільки за договором поставки відповідачем товар не було оплачено у повному розмірі, станом на день звернення до суду з позовною заявою борг Покупця перед ТОВ "СЕА Електроніко Україна" за отриманий та не сплачений Товар становив 43 255,26 грн., останнє стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "РАДІОВИМІРЮВАЧ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" заборгованість за поставлений проте неоплачений товар за договором поставки № 58 від 21.12.2020 у розмірі 46186,62 грн. з яких: 43255,26 грн - основна сума заборгованості, 2081,66 грн - інфляційні втрати, 849,70 грн - 3% річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

Як зазначалось, між сторонами був укладений Договір поставки № 58 від 21.12.2020, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Параграфа 1. Глави 30 ГК України та Глави 54 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини першої ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Покупець здійснив передоплату у розмірі 50% вартості Товару та перерахував на розрахунковий рахунок Постачальника 04.01.2021р. суму у розмірі 86 510,52 гривень у т.ч. ПДВ згідно з платіжним дорученням № 1752, а також 18.05.2021 р. згідно платіжного доручення № 481, відповідач оплатив частину від 50% вартості товару у розмірі 43 255,26 гривень у т.ч. ПДВ.

Позивачем було поставлено відповідачеві відповідно до видаткової накладної № 8668 від 05.04.2021р товар, а Покупець прийняв вказаний у Специфікації Товар на загальну суму 173 021,04 грн.

В силу вимог статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже як вбачається з вищевикладеного позивачем було виконано умови договору.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Так, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач, ним було здійснено поставку товару, однак, відповідачем свого зобов`язанням, визначеного Договором виконано не було, кошти за поставлений товар у повному розмірі не перераховано.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною першою ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини другої статті 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Разом з тим, позивачем долучено до матеріалів справи лист, відповідно до якого відповідач зазначає, що у зв`язку із скрутною фінансовою ситуацією, останній не має можливості вчасно розрахуватись за поставлену продукцію та планує погасити існуючу заборгованість у третьому кварталі 2021 року.

Судом встановлено 23.12.2021 відповідачем на підставі платіжного доручення №1064 від 23.12.2021 було здійснено оплату у розмірі 43 255,26 грн з призначенням платежу: «За двигун рах. 26352 від 23.12.2020 (доплата) у т.ч. ПДВ 20.00% - 7209,21».

Тобто після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем -сплачено на користь позивача основну заборгованість у розмірі 43255,26 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки сума основної заборгованості у розмірі 43255,26 грн сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 43255,26 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 2081,66 грн - інфляційні втрати, 849,70 грн - 3% річних.

Щодо позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 849,70 грн грн суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд дійшов висновку, що вони нараховані невірно з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних, суд встановив, що вони виконані невірно, оскільки позивачем не враховано, положення ст. 253 Цивільного кодексу України, за умовами якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 3 специфікації сторони передбачили, що оплата Товару здійснюється наступним чином: 50% вартості Товару- передоплата, решта 50% вартості Товару впродовж 10-ти банківських днів після перевірки ВТК підприємства та підписання видаткової накладної.

Оскільки позивачем було поставлено відповідачеві відповідно до видаткової накладної № 8668 від 05.04.2021р товар, позивач визначив період нарахування 3% річних з 19.04.2021, одна відповідно до п. 3 специфікації відповідач повинен був здійснити передоплату впродовж 10-ти банківських днів, а відтак 19.04.2021 є останнім днем здійснення передоплати відповідачем.

За розрахунком суду розмір 3% річних становить 842,59 грн. в задоволенні іншої частини вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційної складової боргу, суд встановив, що останні здійснено вірно та підлягає задоволенню у розмірі 2081,66 грн.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пункт 3 частини другої ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Частиною першою ст. 77 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 842,59 грн та інфляційні втрати у розмірі 2081,66 грн. в задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Провадження у справі №910/18693/21 в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 43255,26 грн - закрити.

3. Стягнути з Державного підприємства "РАДІОВИМІРЮВАЧ" (02660, місто Київ, вулиця Колекторна, будинок 24/26; ідентифікаційний код юридичної особи: 14308109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА" (02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 13-Б, корпус 2; ідентифікаційний код юридичної особи: 38013262) 3% річних у розмірі 842 (вісімсот сорок дві) грн 59 коп, інфляційні втрати у розмірі 2081 (дві тисячі вісімдесят одна) грн 66 коп та судовий збір у розмірі 2 269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 65 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ