ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2022м. СумиСправа № 920/1084/21

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

За участю секретаря судового засідання Гребенюк С.В.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/1084/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ,

вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5) в особі регіональної філії

«Південно-Західна залізниця» (01601, місто Київ, вулиця Лисенка,

будинок 6),

до відповідача Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради

(41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, 6),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Конотопська міська рада (41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8, )

про стягнення 442197 грн 09 коп.,

за участю представників:

від позивача Домбровський С.І.;

від відповідача Добрянська О.С.;

від 3-ї особи не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 442197 грн 09 коп. збитків, понесених у зв`язку з перевезенням пільгових категорій громадян залізничним транспортом за період з 01.01.2021 до 30.06.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021, справу призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А.

Ухвалою від 13.10.2021 Господарський суд Сумської області відкрив провадження у справі № 920/1084/21; відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Конотопську міську раду (41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8, ); призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 15.11.2021, 11:00; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, відповідно до ст. 165 ГПК України; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, відповідно до ст. 166 ГПК України; надав третій особі десятиденний строк з дня отримання ухвали суду для подання пояснень третьої особи щодо позову, відповідно до ст. 168 ГПК України.

09.11.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву № 09-08/5387 від 05.11.2021 (вх. № 9328 від 09.11.2021), в якому проти вимог позивача заперечує, посилаючись на те, що Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можуть здійснюватись лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Відшкодування за послуги з перевезення залізницею здійснюються на підставі договору, який укладається на відповідний бюджетний рік в межах кошторисних призначень з помісячним розподілом коштів.

15.11.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив від 12.11.2021 (вх. № 9439 від 15.11.2021), в якій не погоджується із запереченнями відповідача, посилаючись на те, що чинним законодавством передбачено відшкодування витрат за надані послуги з перевезень пільгових категорій громадян, при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України. Обов`язкове укладення договору на відшкодування таких витрат чинним законодавством не передбачено. Залізницею щомісяця, протягом лютого 2021 липня 2021 року, надсилались на адресу відповідача облікові форми, акти звіряння розрахунків та розрахунки, проте відповідач не здійснив відшкодування за надані послуги.

У судовому засіданні 15.11.2021, за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 08.12.2021, 10:30 для надання учасникам справи можливості скористатися процесуальними правами; надання відповідачу семиденного строку з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень; повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

15.11.2021 від третьої особи надійшли до суду пояснення № 01-19/3073 від 09.11.2021 (вх. № 9505 від 15.11.2021), в яких Конотопська міська рада просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та здійснювати розгляд справи без участі представника третьої особи.

29.11.2021 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 9800 від 29.11.2021), в якому зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, порядок компенсації виплат за пільговий проїзд регулюється Міською програмою та Порядком компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в залізничному транспорті приміського сполучення, затвердженим Конотопською міською радою 29.11.2018. Вказаний порядок затверджується саме Конотопською міською радою, а не Управлінням соціального захисту населення. Крім того, як на підставу заперечень, відповідач посилається на норми ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт», за змістом якої для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевого бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг. Органи місцевого самоврядування мають фінансувати лише ті пільги, які вони вправі надавати самостійно; Управління соціального захисту населення не отримує субвенцію з державного бюджету на компенсацію пільгового перевезення залізничним транспортом.

Ухвалою від 08.12.2021 Господарський суд Сумської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням сторін на 10.01.2022, 10:45.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У період з 01.01.2021 до 30.06.2021 позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Конотопська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» надавав послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян у приміському сполученні із вокзалу станції Конотоп, який розташований у м. Конотоп Сумської області.

Як зазначив позивач, надання послуг з перевезення пасажирів пільгових категорій за пільговими тарифами у період з 01.01. 2021 до 30.06.2021 підтверджується обліковими формами та актами звіряння розрахунків.

Суд встановив, що договір на відшкодування витрат по перевезенню пільгових категорій громадян залізничним транспортом за період з 01.01.2021 до 30.06.2021 між позивачем та відповідачем не був укладений.

Листом від 02.09.2020 № 315 відповідач запропонував позивачу надати інформацію щодо потреби в коштах на 2021 рік по компенсаційних виплатах за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті.

Листом від 15.09.2020 № 250 позивач звертався до відповідача з інформацією щодо передбачення у місцевому бюджеті на 2021 рік суми компенсації за пільгові перевезення у сумі 1120 грн 90 коп.

Листом від 28.12.2020 № Ц/5-80/4220-20 позивач звертався до голови Конотопської міської ради щодо виділення коштів залізничному транспорту на компенсацію збитків від пільгових перевезень пасажирів з урахуванням реальних обсягів перевезень, а також передбачити в місцевому бюджеті на 2021 рік кошти в повному обсязі на відшкодування збитків від перевезення громадян пільгових категорій залізничним транспортом.

З метою своєчасного отримання компенсаційних виплат за перевезення громадян пільгових категорій у приміському сполученні, позивач звернувся до відповідача з листом № 219 від 07.07.2021 з пропозицією укласти договір на 2021 рік в редакції Акціонерного товариства «Укрзалізниця» та відшкодувати збитки, понесені залізницею за перевезення пасажирів пільгових категорій.

Листом № 09-08/3954 від 21.07.2021 відповідач відмовився укласти договір в редакції позивача та направив для підписання власний проект договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгової категорії населення залізницею.

Як зазначив позивач у позовній заяві, проект договору в редакції відповідача ним не підписано, оскільки запропоновані умови договору, зокрема, видача квитків пільговій категорії громадян для проїзду на підставі паспорту, подача не пізніше ніж 4 числа місяця наступного звітного періоду розрахунку на суму, яка підлягає компенсації, облікові форми та отримання компенсаційних виплат за перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян в межах суми договору в розмірі 134200 грн 00 коп. (яка складається з щомісячних сум лише в розмірі 11180 грн 00 коп.) і зобов`язання залізниці надавати списки осіб, які скористалися пільговим проїздом в залізничному транспорті приміського сполучення, суперечать чинному законодавству України (п. 32.4 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, відповідно до яких пільгові квитки оформлюються на підставі оригіналів документів, що посвідчують право на пільги та є дійсними на дату здійснення поїздки, Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359) і не мають жодного правового підґрунтя.

Оскільки чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги перевезень пільгових категорій громадян, при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України та обов`язкове укладення договору на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг перевезення пільговим категоріям громадян чинним законодавством не передбачене, позивач щомісячно протягом лютого 2021 липня 2021 надсилав на адресу відповідача супровідними листами акти звіряння розрахунків, облікові форми та розрахунки, які отримані відповідачем, про що свідчить відмітка на супровідних листах (а.с. 53-58).

Суд встановив, що відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, які наявні в матеріалах справи, позивач за власний рахунок у період з січня 2021 до червня 2021 здійснив перевезення пільгової категорії населення громадян на загальну суму 442197 грн 09 коп., а саме: за січень 2021 53478 грн 53 коп., за лютий 2021 52361 грн 09 коп., за березень 2021 66921 грн 83 коп., за квітень 2021 71713 грн 36 коп., за травень 2021 100420 грн 63 коп., за червень 2021 97301 грн 65 коп.

Листом від 07.07.2021 № 220 позивач звернувся до голови Конотопської міської ради про погашення заборгованості та перегляд бюджету з метою закласти на 2021 рік кошти на відшкодування збитків від перевезення пільгової категорії громадян в сумі 1120900 грн 00 коп. та вирішення питання про підписання договору.

У відповіді на лист № 01-12/2101 від 30.08.2021 Конотопська міська рада повідомила, що міською програмою соціального захисту пільгових категорій населення передбачено кошти на відшкодування перевезення пільгових категорій населення залізничним транспортом у 2021 році в сумі 134200 грн 00 коп. Вказані кошти виділені рішенням про міський бюджет територіальної громади на відповідний рік, виходячи з реальних можливостей місцевого бюджету. Також Конотопська міська рада у вказаному листі зазначає, що не погоджується із запропонованими позивачем умовами договору, оскільки компенсація за перевезення пільгової категорії населення здійснюється з бюджету міської територіальної громади, тому при розробленні проекту договору необхідно керуватись також рішенням Конотопської міської територіальної громади від 24.12.2020 «Про бюджет Конотопської міської територіальної громади на 2021 рік» та рішенням від 29.11.2018 «Про затвердження програми соціального захисту пільгових категорій населення Конотопської міської територіальної громади на 2019-2021 роки».

Враховуючи вказане, відповідач направив позивачу пропозицію укласти договір про компенсацію витрат на перевезення пільгових категорій населення в 2021 році саме в сумі 134200 грн 00 коп.

16.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією № НЮ-16-38/21П, згідно якої надав відповідачу місячний термін для перерахування заборгованості за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян за період січень-червень 2021 в сумі 442197 грн 09 коп.

У відповіді на претензію від 29.09.2021 № 09-08/4091 Управління соціального захисту населення вважає претензію позивача необґрунтованою та повідомило, що рішенням про міський бюджет територіальної громади на відповідний рік передбачено кошти на відшкодування перевезення пільгових категорій населення залізничним транспортом у 2021 році в сумі 134200 грн 00 коп.

Відповідно до п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» унормовано, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Норми вказаних законів закріплюють, серед іншого, реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, оскільки безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.03.2020 у справі №904/94/19.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 ст.91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1359 від 16.12.2009, компенсаційні виплати залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.

Пунктом 2 Порядку № 1359 визначено, що до пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян зі знижкою, встановленою законодавством.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 1359 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки). Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг.

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (п. 5 Порядку № 1359).

За приписами п. 7 Порядку № 1359 сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

Положеннями п.п. 9-11 Порядку № 1359 передбачено, що на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми. Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти покладають на відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані кошти позивачем за перевезення пільгових категорій населення на території Білопільської міської ради у повному обсязі.

Перевезення позивачем пасажирів пільгових категорій за пільговими тарифами протягом січня червня 2021 року на території Конотопської міської ради підтверджується обліковими формами, а також актами звіряння розрахунків за січень-червень 2021 року, згідно з якими сума недоотриманих коштів становить 442197 грн 09 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків; причинного зв`язку між порушенням права та збитками; наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Суд встановив, що відповідач не компенсував позивачу, на неодноразові звернення останнього, суму недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.

Акти звіряння не підписані відповідачем.

Посилання відповідача на відсутність договору та достатніх надходжень до бюджету є безпідставним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Положеннями ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У правовідносинах, які склалися між сторонами, обов`язок щодо здійснення перевезень окремих категорій громадян за пільговими тарифами покладений на позивача відповідно до чинних законів України, які передбачають такі пільги для конкретних категорій громадян, а не за окремою угодою чи договором, укладеними між сторонами. Відповідно й зобов`язання з відшкодовування позивачу збитків залізничного транспорту від їх використання за рахунок бюджету також виникає у відповідача в силу закону.

Таким чином, відсутність у спірному випадку договору про відшкодування компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд у приміському сполученні не звільняє сторони від виконання господарського зобов`язання, оскільки зобов`язання сторін у цій справі виникає безпосередньо із законів України і не залежать від волевиявлення сторін.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

В абзаці першому пункту 6 Порядку № 256 зазначено, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у місті Конотоп Сумської області є Управління, а відшкодування витрат, понесених внаслідок пільгового перевезення, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Також, Закон України «Про залізничний транспорт» та Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1196 від 27.12.2006, не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Кечко проти України» (заява N 63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, перевезення пасажирів на пільгових умовах здійснено позивачем на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок уповноважений на те державою орган відповідач у даній справі в силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не відшкодував позивачу збитки по перевезенню пільгових категорій громадян залізничним транспортом за період з 01.01.2021 до 30.06.2021 (такі докази відсутні в матеріалах справи, відповідачем не подані), суд визнає позовні вимоги обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача 442197 грн 09 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, будинок 6, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ) в особі регіональної філії «Півленно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ) 442197 грн 09 коп., 6632 грн 96 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 18.01.2022.

Суддя Є.А. Жерьобкіна