Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю)
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 215 583,88 грн.,
За участю представників сторін:
від позивача: Копусь А.А. за ордером від 15.09.2021 року серії КС № 403392;
від відповідача: не з`явився.
Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 6 342 070,20 грн., з яких: 5 551 200,00 грн. - основний борг, 72 165,60 грн. - інфляційні втрати, 25 099,80 грн. - 3 % річних, 305 020,80 грн. - пеня, та 388 584,00 грн. - штраф.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
06.08.2021 року через відділ діловодства господарського суду надійшла заява Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 05.08.2021 року № 525/08 про усунення недоліків.
02.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача від 01.09.2021 року № 9393/51 на позовну заяву, в якому останній вказав про безпідставність нарахування позивачем заявлених до стягнення сум штрафних санкцій внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, а також звернув увагу на допущені Спільним українсько-латвійським підприємством "Хімімпекс" (Товариством з обмеженою відповідальністю) помилки у розрахунках 3 % річних та інфляційних втрат. Крім того, відповідач зазначив про відсутність його вини у порушенні спірних зобов`язань, а також просив суд зменшити нараховану позивачем до стягнення суму 3 % річних до розумного розміру. Також у наведеному відзиві відповідач просив суд відмовити позивачу в стягненні на його користь судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в цій справі.
До початку призначеного підготовчого засідання 15.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 13.09.2021 року № 629/09 про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) просило суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 5 648 465,40 грн., з яких: 5 551 200,00 грн. - основний борг, 72 165,60 грн. - інфляційні втрати, 25 099,80 грн. - 3 % річних. У той же час у наведеній заяві позивач вказав про те, що він відмовляється від стягнення пені та штрафу відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, а також просив повернути йому відповідну суму судового збору, сплаченого при поданні до суду позовної заяви.
18.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача, в якій останній просив суд відкласти підготовче засідання на іншу дату, а також на підставі частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у справі в частині стягнення з нього заявленої суми основного боргу в розмірі 5 551 200,00 грн., у зв`язку зі сплатою відповідачем на користь позивача означеної суми грошових коштів після відкриття провадження у справі в добровільному порядку відповідно до платіжних доручень від 06.10.2021 року № 1936 на суму 1 140 000,00 грн., від 06.10.2021 року № 1937 на суму 1 603 200,00 грн., від 06.10.2021 року № 1938 на суму 1 890 000,00 грн. та від 06.10.2021 року № 1939 на суму 918 000,00 грн. До наведеного клопотання відповідачем долучено копії вказаних платіжних документів.
До початку призначеного підготовчого засідання 19.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 18.10.2021 року № 691/10 про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) просило суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 290 628,10 грн., з яких: 145 314,05 грн. - інфляційні втрати, 70 269,83 грн. - 3 % річних. У цій заяві позивач підтвердив факт погашення відповідачем суми наявного в нього основного боргу в розмірі 5 551 200,00 грн. та просив повернути йому відповідну суму судового збору, сплаченого при поданні до суду позовної заяви.
У підготовчому засіданні 19.10.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.10.2021 року. Питання щодо прийняття судом до розгляду заяв позивача від 13.09.2021 року № 629/09 та від 18.10.2021 року № 691/10 судом відкладено до встановлення фактичних обставин справи.
25.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 25.10.2021 року № 1/ЮФКМ/68/21 про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) просило суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 215 583,88 грн., з яких: 145 314,05 грн. - інфляційні втрати, 70 269,83 грн. - 3 % річних. У цій заяві позивач підтвердив факт погашення відповідачем суми наявного в нього основного боргу в розмірі 5 551 200,00 грн. та просив повернути йому відповідну суму судового збору, сплаченого при поданні до суду позовної заяви.
У підготовчому засіданні 26.10.2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.11.2021 року. Питання про прийняття судом до розгляду заяв позивача від 13.09.2021 року № 629/09, від 18.10.2021 року № 691/10 та від 25.10.2021 року № 1/ЮФКМ/68/21 судом відкладено до встановлення фактичних обставин справи.
У підготовчому засіданні 09.11.2020 року судом при дослідженні змісту вищенаведених заяв позивача встановлено, що у поданій заяві, зокрема, від 13.09.2021 року № 629/09 про зменшення розміру позовних вимог, Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) фактично відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум штрафних санкцій, а саме: 305 020,80 грн. пені та 388 584,00 грн. штрафу. Наведені обставини додатково підтверджуються формулюванням означеної заяви, де позивач вказав: "Позивач користуючись своїм правом заявляє про зменшення позовних вимог до розміру основної заборгованості за договором, нарахованих сум 3 % річних та інфляційного збільшення розміру боргу, відповідно до розрахунків наведених в позовній заяві. Від стягнення пені та штрафу відповідно ч. 2 ст. 231 ГК України позивач відмовляється".
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заява позивача від 13.09.2021 року № 629/09 за своїм змістом є заявою про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 305 020,80 грн. пені та 388 584,00 грн. штрафу в розумінні статті 191 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, судом встановлено, що з даним позовом Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) звернулося до господарського суду міста Києва 02.07.2021 року, що підтверджується датою оформлення відповідної накладної, за якою означений позов надійшов до суду.
Разом із тим, зі змісту наявних у матеріалах справи копій платіжних доручень від 06.10.2021 року № 1936 на суму 1 140 000,00 грн., від 06.10.2021 року № 1937 на суму 1 603 200,00 грн., від 06.10.2021 року № 1938 на суму 1 890 000,00 грн. та від 06.10.2021 року № 1939 на суму 918 000,00 грн. вбачається, що після звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем на користь Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) сплачено спірну суму основного боргу в загальному розмірі 5 551 200,00 грн. з відповідним призначенням платежу. Факт оплати відповідачем спірної суми боргу був додатково підтверджений позивачем під час розгляду справи.
У той же час у підготовчому засіданні 09.11.2021 року судом прийнято до розгляду заяви Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 18.10.2021 року № 691/10 та від 25.10.2021 року № 1/ЮФКМ/68/21 (які в частині заявлених до стягнення сум компенсаційних виплат є тотожними), у зв`язку з чим позовні вимоги вирішено розглядати у редакції останньої з означених заяв (від 25.10.2021 року № 1/ЮФКМ/68/21), відповідно має місце нова ціна позову (215 583,88 грн.), виходячи з якої вирішується спір.
У судовому засіданні 14.12.2021 року представником позивача заявлено про намір подати докази щодо розміру судових витрат у повному обсязі після ухвалення рішення у справі відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У судовому засіданні 14.12.2021 року оголошувалася перерва до 21.12.2021 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 21.12.2021 року в даній справі вимоги позивача задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) 68 680,90 грн. 3% річних, 145 314,05 грн. інфляційних втрат, а також 1 448,22 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а також відмовлено у задоволенні заяви відповідача від 20.12.2021 року № 13674/51 про відстрочення виконання рішення суду. У той же час судом призначено судове засідання для вирішення питання про витрати позивача на правничу допомогу на 12.01.2021 року та зобов`язано останнього протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

30.12.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 28.12.2021 року) про відшкодування витрат на правову допомогу, до якої останнім долучено копію укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року № ЮФКМ/68/2021, виписку з банківського рахунку Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Копусь і Муляр" про оплату позивачем вартості послуг професійної правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн., а також копію підписаного між сторонами договору від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 акту прийому-передачі наданих послуг від 24.12.2021 року № 1 загальною вартістю 25 000,00 грн.

11.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 11.01.2022 року № 166/51, в який відповідач заперечив проти стягнення з нього заявленої позивачем суми витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2022 року підтримав вимоги заяви від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі 25 000,00 грн. та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце розгляду заяви від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 12.01.2022 року не забезпечив.

У той же час, 11.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 11.01.2022 року, в якому останній просив суд відкласти розгляд заяви на іншу дату, зважаючи на ускладнення забезпечення відповідачем явки його представника у судове засідання, пов`язане з призначенням до слухання на 12.01.2022 року судових засідань за участю відповідача в інших справах, а також перебуванням значної кількості представників Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у відпустках.

Розглянувши в судовому засіданні 12.01.2022 року вищенаведене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на те, що відкладення розгляду справи (заяви) (з урахуванням встановлених процесуальних строків її розгляду) є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення справи (заяви) у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (заяви) у судовому засіданні.

Разом із тим, відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду заяви не було зазначено про наявність додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути заяву позивача про відшкодування витрат на правову допомогу від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021, тоді як у матеріалах цієї справи наявні, зокрема, відзив на позовну заяву та додаткові пояснення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 11.01.2022 року № 166/51, в яких останнє навело аргументи на підтвердження своїх заперечень проти стягнення з нього заявленої позивачем суми витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Водночас, участь представника відповідача у судовому засіданні 12.01.2022 року не є обов`язковою згідно із законом, не визнавалася вона такою й судом.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що у випадку зайнятості його представників в інших судових засіданнях відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Водночас неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню відповідачем на загальних підставах, чого у встановленому законом порядку здійснено Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не було.

Слід зазначити, що з долучених відповідачем до клопотання про відкладення розгляду справи документів не вбачається перебування значної кількості його працівників у відпустках, що також спростовує відповідні посилання відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 12.01.2022 року заяву Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 про відшкодування витрат на правову допомогу в справі № 910/10763/21, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, у заяві від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) просило суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату професійної правничої допомоги в справі № 910/10763/21 у розмірі 25 000,00 грн.

На підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 25 000,00 грн. до вищенаведеної заяви позивачем було долучено копію укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року № ЮФКМ/68/2021, копію виписки з банківського рахунку Адвокатського об`єднання "Юридична фірма "Копусь і Муляр" про оплату позивачем вартості послуг професійної правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн., а також копію підписаного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" акту прийому-передачі наданих послуг від 24.12.2021 року № 1 загальною вартістю 25 000,00 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копії виданих Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" ордерів від 15.09.2021 року серії КС № 403392 та від 25.10.2021 року серії АА № 1150576 на представництво відповідно адвокатом Копусем Андрієм Анатолійовичем та адвокатом Муляром Євгенієм Григоровичем інтересів позивача в суді.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як було зазначено вище, у встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк позивачем було подано, зокрема, копію укладеного між ним (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" (Адвокатське об`єднання) договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року № ЮФКМ/68/2021 (далі - Договір), за умовами якого клієнт доручив, а Адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснювати представництво клієнта в господарському суді міста Києва у справі № 910/10763/21 у спорі за позовом клієнта до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення суми основного боргу, збитків внаслідок інфляції, 3 % річних та штрафних санкцій за договором поставки від 25.01.2021 року № 53-129-01-21-02219 з повним обсягом прав та повноважень, передбачених відповідно до Договору.

За умовами пункту 4.1 Договору загальна вартість юридичних послуг (гонорар), що мають бути надані відповідно до цього Договору, визначається з розрахунку вартості всього фактично витраченого часу Адвокатського об`єднання на виконання завдання клієнта, та не може перевищувати 25 000,00 грн. без ПДВ.

Враховуючи наведені положення, суд дійшов висновку про те, що умовами вищевказаного Договору прямо та конкретно не визначено фіксованого розміру гонорару або ставки та порядку розрахунку погодинної оплати адвокатських послуг, тоді як наведена угода містить лише положення про граничний максимальний розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання клієнту правової допомоги в даному спорі.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Статтею 632 Цивільного кодексу України унормовано поняття ціни договору. Так, за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до статті 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та конкретної (а не граничної) ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Близька за змістом правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 року в справі № 914/359/18, від 06.03.2019 року в справі № 922/1163/18 та інших.

Таким чином, відсутність в Договорі конкретно визначеного розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), не дає як суду, так і іншій стороні спору (зокрема, відповідачу), можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Суд також звертає увагу на положення частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування (у даному випадку - 25 000,00 грн.) та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку (що становила 44 000,00 грн.), суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. У той же час позивачем не було доведено підстав та поважності причин зменшення ним суми судових витрат на оплату професійної правничої допомоги порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком майже у 2 рази.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як було зазначено вище, у відзиві на позовну заяву від 01.09.2021 року № 9393/51 та у додаткових поясненнях Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від 11.01.2022 року № 166/51 відповідач заперечував проти стягнення з нього на користь позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в цій справі.

Так, судом враховано вищевказані заперечення з посиланням на наявну в матеріалах справи копію акту прийому-передачі наданих послуг від 24.12.2021 року № 1 загальною вартістю 25 000,00 грн., за змістом якого Адвокатське об`єднання в рамках Договору надало клієнту послуги з представництва клієнта у спорі з ВП "Централізовані закупівлі" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а саме:

- ознайомлення з договірними документами та документами щодо виконання договору від 25.01.2021 року № 53-129-01-21-02219, наданих клієнтом;

- ознайомлення з документами, розміщеними на відкритому ресурсі Prozorro, які стосуються проведення процедури закупівлі;

- правовий аналіз виконання сторонами своїх зобов`язань згідно договору від 25.01.2021 року № 53-129-01-21-02219;

- пошук судової практики з аналогічних правовідносин між суб`єктами господарювання України; розробка правової позиції та стратегії захисту прав клієнта;

- складання проектів необхідних процесуальних документів в процесі розгляду справи господарським судом міста Києва;

- участь у судових засіданнях по справі № 910/10761/21.

Разом із тим, позовна заява була складена Спільним українсько-латвійським підприємством "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю), підписана його директором та подана до господарського суду міста Києва 02.07.2021 року, тоді як договір про надання правової допомоги № ЮФКМ/68/2021 підписаний між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" лише 14.09.2021 року, тобто після подання наведеного позову.

Після укладення між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" від імені Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариство з обмеженою відповідальністю) до суду надходили лише заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.10.2021 року № 691/10 та про збільшення розміру позовних від 25.10.2021 року № 1/ЮФКМ/68/21

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що його витрати на оплату адвокатських послуг, зокрема, з правового аналізу виконання сторонами своїх зобов`язань згідно договору від 25.01.2021 року № 53-129-01-21-02219, ознайомлення з документами, розміщеними на відкритому ресурсі Prozorro, які стосуються проведення процедури закупівлі (з урахуванням того, що сама процедура проведеної закупівлі сторонами у справі не оспорювалася), та пошуку судової практики з аналогічних правовідносин між суб`єктами господарювання України (на яку відсутні посилання у поданих позивачем після 14.09.2021 року процесуальних документах) були неминучими.

Суд звертає увагу на те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, беручи до уваги, зокрема, часткове задоволення позову, викладені відповідачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, відсутність у Договорі конкретно визначеного фіксованого розміру гонорару чи ставки та порядку розрахунку погодинної оплати адвокатських послуг, укладення позивачем Договору після подання позовної заяви та невідповідність ряду вказаних в акті прийому-передачі від 24.12.2021 року № 1 адвокатських послуг критеріям щодо їх необхідності та неминучості, з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат та використовуючи свої дискреційні повноваження з урахуванням усіх встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 про відшкодування витрат на правову допомогу в справі № 910/10763/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01054, місто Київ, вулиця Франка Івана (Шевченківський район), будинок 31; код ЄДРПОУ ВП 26251923) на користь Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) (01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18 А; ) 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Спільного українсько-латвійського підприємства "Хімімпекс" (Товариства з обмеженою відповідальністю) від 28.12.2021 року № 2/ЮФКМ/68/2021 відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 25.01.2022 року

Суддя В.С. Ломака