УХВАЛА

18 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 911/1889/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги комунального підприємства Київської обласної ради "ГОТОВО"

на рішення господарського суду Київської області від 27.07.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021

у справі № 911/1889/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Вікна"

до комунального підприємства Київської обласної ради "ГОТОВО"

про стягнення 686 635,88 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Київської обласної ради "ГОТОВО" (далі - КП КОР "ГОТОВО") 05.01.2022 (відповідно до відбитку штампу Верховного Суду Касаційного господарського суду "Скриня" на першому аркуші касаційної скарги) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення господарського суду Київської області від 27.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/1889/17.

Дослідивши матеріали касаційної скарги КП КОР "ГОТОВО" зі справи № 911/1889/17 в контексті оскаржуваних судових рішень, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1 600 гривень.

Позов у цій справі подано у 2017 році. Предметом позову є стягнення у сумі 686 635,88 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 1 600,00 грн = 800 000, 00 грн).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Таким чином, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

У поданій касаційній скарзі скаржник, обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначає, підпункти "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України; на думку скаржника касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, має важливе значення при правозастосуванні у судових спорах, а саме питання прострочення зобов`язання замовника з оплати робіт за підписаними ним актами виконаних робіт форми КБ-2в за умови не встановлення судом, зокрема, через відсутність відповідних доказів, конкретних термінів, протягом яких роботи за такими актами підлягали оплаті замовником та моменту виникнення прострочення зобов`язання замовника з оплати робіт за такими актами за договором будівельного підряду; ця справа має виняткове значення для відповідача, оскільки відповідно до статуту КП КОР "ГОТОВО" засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області; КП КОР "ГОТОВО" безпосередньо підпорядковується Київській обласній раді, одним із джерел формування майна є грошові та матеріальні внески Київської обласної ради; у випадку стягнення з КП КОР "ГОТОВО" заборгованості може бути накладено арешт на майно та кошти, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, що негативно вплине на організацію окремих питань місцевого самоврядування у Київській області.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Скаржник, вказуючи на фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики не навів обґрунтованих доводів та не надав жодних доказів кількісного та якісного виміру наявності/відсутності питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Поряд з цим наведені скаржником доводи, викладені в касаційній скарзі, у контексті прийнятих у цій справі судових рішень щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.

Незгода скаржника із судовими рішеннями попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на його користь є звичайним передбачуваним процесом.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, та сталу судову практику щодо застосування норм права. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій.

Отже, з урахуванням викладеного Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП КОР "ГОТОВО" на на рішення господарського суду Київської області від 27.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/1889/17, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підстав для розгляду клопотання скаржника про зупинення оскаржуваних рішень немає.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства Київської обласної ради "ГОТОВО" на рішення господарського суду Київської області від 27.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 911/1889/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова