ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2660/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

за участю представників:

від позивача: Герус О.О.- довіреність, Лелюк С.Є. - за паспортом;

від відповідача: Можин О.В., Мамай А.Г.(голова правління) - довіреність

від 3-ої особи: Козаков В.К. - за паспортом;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ; ( АДРЕСА_1 ) до відповідача: Обслуговуючий кооператив "Автостоянка "Електрон" (вул. Маршала Жукова, 101-А, Одеська область, Овідіопольський р-н, с. Чорноморка-2, 65104) за участтю третьої осіби, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", оформлених протоколом від 01.02.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є членом кооперативу з 1998 року, за ним закріплений гараж № НОМЕР_1 , вступний пайовий внесок позивач сплатив 01.04.98 року, що підтверджується довідкою від 12.05.2010 року № 16-Г.

01.02.2020 року загальними зборами кооперативу прийняті рішення, оформлені у вигляді протоколу № 7 від 01.02.2020 року, які, на думку позивача, прийнято з порушенням вимог ст.ст. 12, 13, 15 Закону України "Про кооперацію" та пп. 5.7., 7.2.4 Статуту кооперативу стосовно порядку проведення загальних зборів, підстав припинення членства та щодо правомочності загальних зборів за наявності кворуму.

Так, позивач зазначає, що ст. 13 Закону України "Про кооперацію" є за своєю суттю імперативною, не містить таких підстав припинення членства, як невиконання статуту кооперативу, підстави припинення членства розширенню не підлягають.

Позивач зазначає, що про дату, час та місце проведення загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Разом з тим, вказані вимоги дотримано не було, що є підставою для визнання рішення загальних зборів недійсними.

Окрім цього, у зв`язку із відсутністю кворуму, для якого необхідна присутність на зборах не менше 108 членів кооперативу з наявних в кооперативі 215, загальні збори не відбулись. До списку присутніх на зборах внесені особи, які не набули членства в кооперативі, та не мали права на прийняття будь-яких рішень щодо діяльності кооперативу.

Вказані обставини в їх сукупності, на думку позивача, є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", оформлених протоколом № 7 від 01.02.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі N 916/2660/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.10.2021 року.

27.09.2021 року від відповідача - Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" - в особі голови правління Мамай А.Г. - надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив їх залишити без задоволення. Відповідач зазначив, що кооператив не визнає, що протокол загальних зборів від 01.02.2020 року № 7 оформлений з порушенням норм чинного законодавства та Статуту, а рішення загальних зборів прийняті за відсутності кворуму. Членами кооперативу є 212 осіб, з яких 115 було зареєстровано в реєстрі членів кооперативу, які брали участь в загальних зборах 01.02.2020 року. Особи щодо яких приймалось рішення про їх вступ до кооперативу мали право голосу, оскільки рішення про їх вступ було прийняте правлінням кооперативу 10.01.2020 року. Підставою припинення членства ОСОБА_1 в кооперативі є невиконання вимог статуту кооперативу, яке полягає у фальсіфікації протоколу загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 17.03.2019 року. Окрім цього, відповідач посилається на сплив строку позовної давності, позов поданий до суду 02.09.2021 року, тоді як позивач оскаржує рішення загальних зборів від 01.02.2020 року.

04.10.2021 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява від ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено та залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, строк підготовчого провадження продовжено до 08.12.2021 року та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.11.2021 року.

03.11.2021 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_2 на позовну заяву, в яких останній зазначив, що з 16.12.2011 року головою кооперативу обрано ОСОБА_3 строком на три роки, після чого, з 16.06.2011 року по 17.03.2019 р. останній проголосив себе на посаду виконуючим обов`язки безстроково. Намагання членів кооперативу провести звітно-виборчі збори були безуспішні у зв`язку із штучним створенням відсутності кворуму. Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що за час перебування ОСОБА_3 на посаді в.о. голови кооперативу на території кооперативу з`явились об`єкти підприємницької діяльності, розпочався продаж місць стоянки. З приводу зловживання службовим становищем ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003758, досудове розслідування триває. Окрім цього, ОСОБА_3 було одноособово збільшено розмір членських внесків, у зв`язку з чим 17.03.2019 року відбулись позачергові загальні збори членів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", на яких висловлено недовіру виконуючому обов`язки голови правління кооперативу ОСОБА_3 , звільнено його з посади та обрано головою правління ОСОБА_2

24.04.2019 року Державним реєстратором відділу з питань надання адміністративних послуг було проведено державну реєстрацію змін та змінено керівника кооперативу з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 .

Згідно виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.04.2019 р. та від 14.02.2020 року, з урахуванням листа відділу державної реєстрації державного департаменту Одеської міської ради № з-615-20 від 02.10.2020 р. керівником Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" був ОСОБА_2

23.10.2021 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про визнання недійсним рішення загальних зборів, в яких відповідач зазначає, що підписання позивачем протоколу загальних зборів від 17.03.2019 р. свідчить про невиконання ним як членом кооперативу вимог статуту, оскільки за присутності 60 осіб, що очевидно менше кворуму, позивач не міг бути обраний головою загальних зборів та повинен був утриматись від підписання протоколу. Також, відповідач зазначає про пропуск позивачем однорічного строку позовної давності. Окрім цього, відповідач вказує, що розміщення оголошень на дошці оголошень та приміщенні охорони є достатнім способом реального повідомлення членів кооперативу про загальні збори, оскільки закон та статут не передбачають персонального індивідуального повідомлення кожного члена кооперативу про проведення загальних зборів.

22.11.2021 року до суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи від відповідача, який зазначив про необґрунтованість пояснень ОСОБА_4 , оскільки рішення загальних зборів від 17.03.2019 року визнані недійсними і скасовані рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 р. у справі № 916/3667/19, реєстраційні дії, які були здійснені державним реєстратором на підставі протоколу загальних зборів від 17.03.2019 року, підлягають скасуванню на підставі судового рішення, тому пояснення третьої особи, що він будь-коли був головою кооперативу - безпідставні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 08.12.2021 року.

В судовому засіданні 08.12.2021 року оголошено перерву у розгляді справи по суті до 10.01.2022 року.

В судовому засіданні 10.01.2022 року представник позивача надав усні поясненя, згідно яких зазначив, що як вбачається з протоколу загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 01.02.2020 року по другому питанню порядку денного розглядалось питання прийняття в члени кооперативу наступних громадян: ОСОБА_26. (навіс 12), ОСОБА_5 (навіс 18), ОСОБА_6 (НОМЕР_2), ОСОБА_7 (НОМЕР_3), ОСОБА_8 (навіс 7), ОСОБА_13 (навіс 27), ОСОБА_14. (навіс 52), ОСОБА_9 (НОМЕР_4), ОСОБА_15 (навіс 43), ОСОБА_10 (навіс 112), ОСОБА_11 (НОМЕР_5), ОСОБА_12 (навіс 53). Згідно реєстру членів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", які брали участь в загальних зборах 01.02.2020 року, участь в голосуванні брали: ОСОБА_6 (НОМЕР_2), ОСОБА_7 (НОМЕР_3), ОСОБА_13 (навіс 27), ОСОБА_14 (навіс 52), ОСОБА_9 (НОМЕР_4), ОСОБА_15 (навіс 43), ОСОБА_11 (НОМЕР_5), ОСОБА_12 (навіс 53), питання щодо членства яких було предметом порядку денного загальних зборів, тому приймати участь в данному голосуванні ще не мали. З урахуванням кількості зареєстрованих осіб на загальних зборах 115, за мінусом 8 осіб, які ще не набули членства в кооперативі, загальні збори відбулись за відсутності кворуму, оскільки було присутньо менше 108 членів кооперативу, з зареєстрованих 215.

Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, позовні вимоги не визнали

представник відповідача Можин А.В. заперечував проти задоволення позову, позовні вимоги не визнавав;

Третя особа - ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

В судовому засіданні від 10.01.2022 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1. Статуту Обслуговуючого кооперативу "АВТОСТОЯНКА "ЕЛЕКТРОН" (нова редакція), затвердженого Загальними зборами учасників Обслуговуючого кооперативу "АВТОСТОЯНКА "ЕЛЕКТРОН" протокол № 6 від 21.06.2017 р. Обслуговуючий кооператив "АВТОСТОЯНКА "ЕЛЕКТРОН" утворений фізичними особами, громадянами України та зареєстрований Овідіопольською районною Державною адміністрацією Одеської області, реєстраційний № 163 від 05.03.98 р. Засновниками кооперативу є його члени, які добровільно об`єдналися на основі членства для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності для задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб. Об`єднання громадян здійснюється на умовах спільності інтересів для реалізації цілей і завдань визначених цим Статутом на засадах самостійності, самоврядування і самофінансування. Членом кооперативу може бути прийнята фізична особа на правах і в порядку, визначеному цим статутом.

Кооператив здійснює свою діяльність на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування рішенням Виконкому Овідіопольської районної Ради народних депутатів № 2 від липня 1998 р. у Овідіопольському районі Одеської області загальною площею 0,74 га із проектною розміткою на 250 місць стоянок. Місцезнаходження кооперативу: 65104, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Чорноморка-2, вул. Маршала Жукова, 101-А (п. п. 1.4., 1.6. Статуту).

Членами кооперативу можуть бути дієздатні громадяни України, які на момент вступу досягли 16-річного віку та визнають Статут кооперативу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Припинення членства у кооперативі здійснюється: 1) у випадку смерті члена кооперативу; 2) у випадку добровільного виходу з кооперативу; 3) у випадку виключення з кооперативу. Виключення з кооперативу здійснюється у випадку несплати членських внесків строком більш як шість місяців. Питання про виключення з членів кооперативу розглядається у його присутності. Про час та місце розгляду питання про виключення з членів кооперативу особа повідомляється завчасно, але не пізніше як за тридцять діб, письмово, телефонограмою, CMC, електронною поштою. Неявка члена кооперативу, повідомленого про час та місце розгляду питання про його виключення, не перешкоджає розгляду цього питання... 4) у випадку невиконання Статуту кооперативу; 5) у випадку припинення діяльності кооперативу; (п. 5.1., п. п. 3), 4) п. 5.7. Статуту).

Член кооперативу зобов`язаний сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, рішень правління та загальних зборів кооперативу. Член кооперативу має право: приймати участь в управлінні кооперативом, у перевірках фінансово-господарської діяльності кооперативу; обирати і бути обраним в органи управління кооперативу; кожен член кооперативу має право одного голосу; отримувати від органів управління кооперативом інформацію щодо діяльності кооперативу; доручати свої повноваження іншому члену кооперативу або іншій особі; доручення може бути засвідчене Головою правління кооперативу (п. п. 5.8.1. п. 5.8., п. п. 5.9.1., 5.9.2., 5.9.6., 5.9.10 п. 5.9. Статуту).

Органами управління кооперативу є: Загальні збори - вищий орган управління; Правління - виконавчий орган; Голова правління - керівник; Ревізійна комісія - орган контролю за фінансово-господарською діяльністю кооперативу. Загальні збори є найвищим органом управління кооперативу. Вони складаються з членів кооперативу або їх уповноважених представників. Представником члена кооперативу може бути будь-яка фізична повнолітня особа. Повноваження представника члена кооперативу повинні бути оформлені письмово. Підпис член кооперативу завіряється головою правління кооперативу або у інший спосіб, визначений законодавством. Наявність представника не позбавляє право члена кооперативу приймати особисто участь у роботі загальних зборів. Представник діє від імені члена кооперативу та в його інтересах (п. 7.1., п. п. 7.2.1., п. 7.2 Статуту).

Загальні збори мають право розглядати будь-які питання діяльності Кооперативу і приймати по них рішення. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; обрання голови правління кооперативу, членів правління, членів ревізійної комісії; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу (п. п. 7.2.2., абз.абз. 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 13 п. п. 7.2.3. п. 7.2 розділу 7 статуту).

Загальні збори скликаються в міру необхідності, але не рідше ніж один раз на рік. Позачергові загальні збори можуть скликатися на вимогу: голови правління; не менше однієї третини від загальної кількості членів Кооперативу; правління; ревізійної комісії. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів (абз. 1, 3, 4 п. п. 7.2.4. п. 7.2 розділу 7 Статуту).

Загальні збори визнаються правомочними, якщо на них присутні більш 50 % від кількості членів Кооперативу. Рішення загальних зборів членів Кооперативу приймаються відповідно до його Статуту відкритим голосуванням. Рішення загальних зборів членів кооперативу обов`язкові для їх виконання. Член Кооперативу має право оскаржити рішення в суді в разі з його незгодою, якщо це рішення винесене з порушенням закону або Статуту. Кожний член Кооперативу користується правом одного голосу і це право не може бути передано іншим особам, крім уповноважених представників. Організовує та очолює роботу загальних зборів членів кооперативу голова загальних зборів. Головою загальних зборів членів кооперативу є Голова кооперативу, якщо збори проводяться на його вимогу. У інших випадках голова загальних зборів обирається загальними зборами з членів кооперативу, які присутні на зборах. Секретар загальних зборів обирається загальними зборами з членів кооперативу, які присутні на зборах. Голова та секретар загальних зборів здійснюють підрахунок голосів при голосуванні. За результатами Загальних Зборів членів кооперативу оформлюється протокол, що підписується Головою Зборів та секретарем Зборів (термін три дні). Загальні збори мають право приймати рішення по будь яким питанням Кооперативу, в т. ч. що входять в компетенцію інших органів кооперативу, відміняти рішення Правління та Ревізійної комісії (абз. 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, п. п. 7.2.4. п. 7.2 розділу 7 Статуту).

Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Правління підзвітне вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Правління обирається з членів кооперативу, у кількості п`яти осіб, на термін три роки, з правом переобрання. Голова правління кооперативу обирається загальними зборами з членів кооперативу на строк три роки з правом переобрання (п. п. 7.3., 7.4., 7.5. розділу 7 Статуту).

До компетенції Правління відносяться наступні питання: скликання зборів, підготовка їх порядку денного, інформування членів Кооперативу про дату і місце проведення. Протоколи загальних зборів оформляються в триденний термін, підписуються головуючим і секретарем зборів; прийом нових членів в кооператив та їх виключення; затвердження штатного розкладу кооперативу та внесення до нього змін; затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку; затвердження кошторису кооперативу в межах надходжень вступних та членських внесків, встановлених загальними зборами; інші питання, які можуть бути віднесені до компетенції правління загальними зборами членів Кооперативу (абз.абз. 1, 3, 11, 13, 15 п. п. 7.4.1. п. 7.4.1. розділу 7 Статуту).

Голова правління кооперативу має повноваження і зобов`язаний: зберігати поточну документацію, печатку і штамп Кооперативу; головувати на загальних зборах (у випадках, встановлених статутом), засіданнях Правління, підписує протоколи загальних зборів (у випадках, встановлених статутом), засідання Правління, доводить до відома членів Кооперативу рішення Правління і вищих органів (абз.абз. 1, 6, 7 п. п. 7.5.1. п. 7.5. розділу 7 Статуту).

Як зазначає позивач, починаючи з 1998 року він є членом обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон". 01.04.1998 р. позивачем був внесений пайовий внесок у вигляді конструкції металевого гаражу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу позивачу було виділено у відповідності до його пайового внеску паркове-місце - гараж № НОМЕР_1 .

01.04.2021 року на адресу позивача надійшов лист обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 26.03.2021 р. № 2/21, за яким членство в кооперативі позивача повторно припинялось за рішенням загальних зборів від 01.02.2020.

Головою правління обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" з 16.06.2011 року було обрано ОСОБА_3 , якого було переобрано 30.05.2019 р. та 01.02.2020 р. загальними зборами кооперативу та на час затвердження загальними зборами нової редакції статуту кооперативу - 21.06.2017 р. - зазначена особа також обіймала посаду голови правління кооперативу.

З наявного в матеріалах справи протоколу № 7 загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 01.02.2020 р. вбачається, що 01.02.2020 року відбулись загальні збори членів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" за адресою: територія кооперативу "Автостоянка "Електрон" за адресою: 65104, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Чорноморка-2, вул. Маршала Жукова, 101-А.

Як вбачається із вступної частини протоколу, присутніми на зборах зареєструвалось 115 членів кооперативу, у тому числі 40 членів кооперативу представлені уповноваженими 5 дійсних членів кооперативу за відповідними дорученнями. Після проведення перевірки кількості зареєстрованих членів кооперативу визначено склад членів кооперативу - 115 чоловік. Cім осіб долучилось до участі без реєстрації. Перевірка здійснена підняттям і підрахунком мандатів, отриманих при реєстрації. Збори визнані правомочними приймати будь-які рішення з порядку денного, головою зборів обрано ОСОБА_16 , секретарем зборів ОСОБА_17 .

За результатами розгляду питань порядку денного прийнято рішення щодо затвердження рішення правління кооперативу про виключення та прийняття членів кооперативу; прийняття звіту голови правління кооператтву ОСОБА_3 за 2019 р.; затвердження звіту ревізійної комісії; затвердження з 01.02.2020 р. членського внеску 300, 00 грн. за кожне місце на автостоянці; обрання головою правлння ОСОБА_3 ; обрання членів правління: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 ; обрання ревізійної комісії: ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Згідно листа Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 26.03.2021 року № 2/21 підставою припинення членства позивача у кооперативі визначено невиконання вимог статуту, яке полягало у фальсифікуванні протоколу загальних зборів ОК «Автостоянка «Електрон» від 17.03.2019 року.

На підтвердження даних висловлювань відповідач надав суду витяг з ЄРДР від 24.05.2019 року щодо порушення кримінального провадження 0001182 за ст. 358 ч. 4.

Даний витяг не містить інформації про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що господарськими судами розглядались питання визнання недійсними рішень загальних зборів відповідача від 17.03.2019 року та від 30.05.2019 року, які рішеннями господарського суду Одеської області від 08.07.2020 року у справі № 916/3667/19 та від 28.11.2019 року у справі № 916/1996/19 були визнані недійсними з підстав відсутності кворуму.

Питання припинення членства з цих підстав виникло лише відносно загальних зборів, які відбулись 17.03.2019 року.

Позивач, зазначає, що він, як член кооперативу, не був заздалегідь повідомлений із порядком денним питань, що були розглянуті та проголосовані на загальних зборах 01.02.2020 р., чим були порушені його права, і звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", оформлені протоколом від 01.02.2020 року № 7. Зазначаючи, при цьому, про відсутність кворуму на зазначених загальних зборах, оскільки, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2020 року, вбачається, що загальна кількість членів кооперативу складає 215. Таким чином, кворум на загальних зборах мав бути мінімум 108 осіб.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Вирішуючи питання щодо правомочності загальних зборів на прийняття рішень, суд виходить з наступного.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 Господарського кодексу України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у Господарському кодексі України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 Господарського кодексу України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 Господарського кодексу України).

Кооперативи, як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 Господарського кодексу України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85,86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону України "Про кооперацію", кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України "Про кооперацію").

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

За змістом наведених норм, корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019 № 904/4887/18.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є членом кооперативу з 1998 року. При цьому, наявність підстав для звернення до суду з позовом позивач обґрунтовував тим, що за ним закріплений гараж № 16, на підтвердження чого до позовної заяви додано копію довідки від 12.05.2010 року № 16-Г.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину, що станом на день проведення загальних зборів позивач був членом кооперативу та має право на звернення до суду за захистом свого права, як члена кооперативу та носія корпоративних прав.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Щодо повідомлення членів кооперативу про питання, які були вирішені на загальних зборах кооперативу 01.02.2020 р., суд зазначає таке.

Статтею 15 Закону України "Про кооперацію" та пунктом 7.2.4 Статуту Кооперативу передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

В матеріалах справи міститься копія оголошення про проведення загальних зборів членів ОК "Автостоянка "Електрон" 01.02.2020 року о 12.00 годині на території автостоянки біля приміщення охорони та копія акту від 20.01.2020 р., за підписом членів правління щодо розміщення зазначеного оголошення на дошці оголошень кооперативу, у приміщенні та на приміщенні охорони кооперативу.

При цьому, судом встановлено, що положеннями Статуту ОК "Автостоянка "Електрон" не передбачено чіткого порядку повідомлення учасника Кооперативу про проведення зборів учасників.

Поряд з цим, обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 916/2584/18, від 06.02.2020 у справі № 906/307/19).

Відповідно до п. п. 2.13., 2.14. розділу 2 Постанови Пленуму ВГСУ N 4 від 25.02.2016 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що під час розгляду відповідних спорів, господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України "Про господарські товариства").

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію". Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Згідно абз. 1 п. 2.21 розділу 2, абз.абз. 3, 4, 5, 6 п. 2.25. розділу 2 Постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 25.02.2016 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" під час вирішення питання про правомочність загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичних осіб судам слід виходити з того, що загальні збори є правомочними, якщо на них зареєструвалися учасники (акціонери), які володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів учасників ТОВ чи ТДВ (голосуючих акцій акціонерів АТ) від загальної кількості голосів, якщо на зборах присутні більше половини членів кооперативу.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про кооперацію" члени кооперативу повинні бути повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів. Наведені норми законодавства вказують на те, що обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів. Господарським судам потрібно брати до уваги, що телефонне повідомлення про дату, час та місце проведення загальних зборів учасників товариства є неналежним доказом такого повідомлення. Роздрукування телефонних переговорів, надані операторами зв`язку, лише підтверджують факт з`єднання двох абонентів телефонного зв`язку певної тривалості.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивача та членів кооперативу було повідомлено про проведення 01.02.2020 року загальних зборів в цілому.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд доходить висновку про порушення порядку скликання, підготовки та проведення загальних зборів Кооперативу, які відбулись 01.02.2020 року.

Щодо наявності кворуму на загальних зборах кооперативу 01.02.2020 р.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (ст. 15 Закону України "Про кооперацію").

Згідно положень п. 7.2.4 Статуту загальні збори визнаються правомочними, якщо на них присутні більш 50 % від кількості членів кооперативу.

Згідно ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 20.02.2020 р., наданого відповідачем, станом на 20.02.2020 року керівником Обслуговуючому кооперативу "АВТОСТОЯНКА "ЕЛЕКТРОН" зазначено ОСОБА_3 .. При цьому, в розділі "Перелік засновників (учасників) юр.особи" містяться відомості щодо 215 фізичних осіб - членів кооперативу.

Як було встановлено Господарським судом Одеської області в рішенні від 08.07.2020 р. у справі № 916/3667/19 за позовом ОСОБА_19 до Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" про визнання недійсними рішень загальних зборів, станом на 17.03.2019 р. в розділі "Перелік засновників (учасників) юр.особи" містяться відомості щодо 215 фізичних осіб - членів кооперативу.

Відтак, з 17.03.2019 р. по 20.02.2020 р. кількість фізичних осіб-членів кооперативу не змінювалась.

З огляду на заначене, суд вважає достовірними саме ті відомості, які були внесені до реєстру, а тому спростовує будь-які посилання відповідача на наявність дійсних 212 членів кооперативу станом на день проведення загальних зборів - 01.02.2020 р.

Разом з тим, до матеріалів справи надано список членів обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", присутніх та зареєстрованих на загальних зборах 01.02.2020 року, в якому зазначено присутніх 122 членів кооперативу, з яких: 115 зареєстрованих згідно реєстру осіб, які брали участь взагальних зборах та 7 членів кооперативу, які брали участь у загальних зборах, але не зареєструвалися у реєстрі.

Враховуючи кількість зареєстрованих членів кооперативу станом на 01.02.2020 р.- 215 осіб, кворум від вказаної кількості має становити 108 осіб.

Разом з тим, як встановлено судом вище, кількість зареєстрованих учасників загальних зборів - 115 осіб, з них 8 осіб, питання щодо членства яких вирішувалось та які не мали приймати участі в голосуванні, отже кількість осіб дорівнювала 107, що складає 49, 77 % від кількості членів кооперативу, у зв`язку з чим загальні збори не можна вважати правомочними.

Щодо підстав припинення членства у кооперативі Лелюка С.Є.

Обслуговуючий кооператив "Автостоянка "Електрон" утворений фізичними особами, громадянами України та зареєстрований Овідіопольською районною Державною адміністрацією Одеської області, реєстраційний № 163 від 05.03.1998 р. Засновниками кооперативу є його члени, які добровільно об`єдналися на основі членства для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності для задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб. Об`єднання громадян здійснюється на умовах спільності інтересів для реалізації цілей і завдань визначених цим Статутом на засадах самостійності, самоврядування і самофінансування. Членом кооперативу може бути прийнята фізична особа на правах і в порядку, визначеному цим статутом.

Членами кооперативу можуть бути дієздатні громадяни України, які на момент вступу досягли 16-річного віку та визнають Статут кооперативу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство (п. 5.1. Статуту).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Норма ст. 13 Закону України «Про кооперацію» є за своєю суттю імперативною, тобто такою, що виражається в категоричних розпорядженнях держави, чітко позначених діях й не допускаючи ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів.

Підстави припинення членства в ОК "Автостоянка "Електрон" визначені у п. 5.7. Статуту вказаного кооперативу, яким передбачено, що припинення членства у кооперативі здійснюється: 1) у випадку смерті члена кооперативу; 2) у випадку добровільного виходу з кооперативу; 3) у випадку виключення з кооперативу. Виключення з кооперативу здійснюється у випадку несплати членських внесків строком більш як шість місяців. Питання про виключення з членів кооперативу розглядається у його присутності. Про час та місце розгляду питання про виключення з членів кооперативу особа повідомляється завчасно, але не пізніше як за тридцять діб, письмово, телефонограмою, СМС, електронною поштою. Неявка члена кооперативу, повідомленого про час та місце розгляду питання про його виключення, не перешкоджає розгляду цього питання... 4) у випадку невиконання Статуту кооперативу; 5) у випадку припинення діяльності кооперативу.

Стаття 13 Закону України «Про кооперацію» не містить таких підстав припинення членства, як невиконання Статуту кооперативу.

При цьому, поняття припинення членства та виключення з членів кооперативу не є тотожними.

З листа обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" від 26.03.2021 р. № 2/21 вбачається, що мало місце саме припинення членства в кооперативі, тому відповідач мав керуватись положеннями ст. 13 Закону України «Про кооперацію», без розширення переліку підстав припинення.

Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Відповідач стверджує, що позивачу був надісланий 26.03.2021 року повторний лист про виключення останнього з членів кооперативу, що аналогічний лист було направлено позивачу 20.02.2020 року.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів відправлення позивачу листа від 20.02.2020 р. та його копії.

Судом встановлено, що до відповідача було двічі направлено адвокатські запити щодо надання інформації та документів щодо припинення членства позивача на підставі протоколу загальних зборів від 01.02.2020 року.

Проте, надаючи до суду копії відповідей на адвокатські запити від 31.03.2020 р. 3 20/03-31-01 та 24.04.2021 р. № 21/04-24-01, відповідачем не надано жодного доказу їх відправлення.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд погоджується з позивачем щодо його сповіщення про припинення членства в кооперативі листом від 26.03.2021 р. № 2/21, вважає поважними причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, тому порушене право підлягає захисту.

Щодо наданих до матеріалів справи позивачем доказів, то суд не приймає до уваги засвідчені нотаріально пояснення свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , оскільки факти наявності чи відсутності кворуму, відповідно до ч. 2 ст. 87 ГПК України не можуть підтверджуватись показаннями свідків, так як на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах, а в даному випадку у реєстрі осіб, присутніх на зборах та у протоколі загальних зборів.

Щодо заявленого третьою особою клопотання про призначення експертизи, то відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідно обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Третьою особою ставилось питання призначення експертизи з метою встановлення факту друку об`яви наданої відповідачем про призначення загальних зборів обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон" на 01.02.2020 р. та об`яви наданої третьою особою про призначення зборів на одному й тому принтері, з метою встановлення факту розміщення відповідачем об`яви іншого змісту.

За визначенням статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У відповідності до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" вказує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Поставлені третьою особою питання не з`ясують обставин, які мають значення для вирішення данної справи, тому суд не вбачає підстав для призначення експертизи.

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що загальні збори учасників Обслуговуючого кооперативу "Електрон" були проведені з порушенням порядку щодо скликання таких зборів, а оскаржуване рішення Загальних зборів, оформлене протоколом № 7 від 01.02.2020 р. прийняте за відсутності кворуму, що є безумовною підставою для задоволення позову та визнання оскаржуваного рішення недійсним.

З огляду на задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними рішення Загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "АВТОСТОНКА "ЕЛЕКТРОН" (65104, Одеська область, Овідіопольський район, с.Чорноморка-2, вул. Маршала Жукова, 101-А, ), оформлені протоколом Загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу "АВТОСТОЯНКА "ЕЛЕКТРОН" від 01.02.2020 р.

3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "АВТОСТОНКА "ЕЛЕКТРОН" (65104, Одеська область, Овідіопольський район, с.Чорноморка-2, вул. Маршала Жукова, 101-А, ) на користь Державного бюджету України (рахунок № UA0026001 в ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 2 270 /дві тисячі двісті сімдесят/ грн.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20 січня 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов