ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2782/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" до Фізичної особи-підприємця Унтерової Єлизавети Едуардівни про визнання договору недійсним.

Встановив:

13.09.2021 р. до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" (далі - ДБП "Урожай", позивач) до відповідача Фізичної особи-підприємця Унтерової Єлизавети Едуардівни (відповідач - ФОП Унтерова Є.Е., відповідач) про визнання недійсним договору аутсорсингу від 03.08.2020 р. № 6 з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками № 1, № 2, № 2/1, укладений між Фізичної особи-підприємця Унтерової Єлизавети Едуардівни та Державним багатопрофільним підприємством "Урожай".

Позовні вимоги, із посиланням на ст.ст.167,203,215,235,236 ЦК України, ст.ст.73,74,136 ГК України, ст.1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V, ст.ст.4,9,11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, пункт 14 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, обґрунтовані тим, що оспорюваний Договір аутсорсингу від 03.08.2020 р. є удаваним правочином, який сторони уклали для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме, передання у користування (оренду) нерухомого майна, яке належить державі, без дотримання відповідного порядку встановленого законом.

Також, Позивач, зазначає, що оспорюваний Договір аутсорсингу від 03.08.2020 р. є змішаним, і у пункті 1.3 містить ознаки договору про надання послуг, оскільки передбачає проведення фінансових розрахунків за надання послуг. Однак, спірний договір не містить жодних інших умов, як того вимагає ст.180 ГК України та ст.901 ЦК України. З огляду на це, та відсутність будь-яких дій з боку сторін договору щодо виконання його умов, на думку Позивача, свідчить про те, що його сторони всупереч норм частини 5 ст.203 ЦК України не мали наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Окрім того, Позивач вказує на те, що у пунктах 1.1,1.2 Договір аутсорсингу від 03.08.2020 р. містить ознаки й договору про спільну діяльність, а відтак, його сторони повинні були керуватися нормами ст.ст.1130,1131 ЦК України. Проте, спірний договір не містить умов щодо об`єднання вкладів, визначення їх обсягу, виду та грошової оцінки, переліку майна, що залучається для такої діяльності, його правовий статус, а також щодо розподілу отриманого прибутку від спільної діяльності та інших умов, які є обов`язковими для такого виду правочину. Тобто, цей договір є неукладеним відповідно до норм частини 1 статті 638 ЦК України.

Також, Позивач звертає увагу на те, що не було здійснено реєстрацію спірного договору у податкових органах, на обліку яких повинні перебувати договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.10.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2021 р. відкладено підготовче засідання на 02.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.11.2021 р. відкладено підготовче засідання на 18.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07.12.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.12.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.12.2021 р. відкладено розгляд справи на 13.01.2022 р.

В судове засідання 13.01.2022 р. представники сторін не з`явились. ДБП "Урожай" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про проведення судового засідання, призначеного на 13.01.2022 р., без участі його представника.

Поштова кореспонденція Господарського суду Одеської області, надіслана ФОП Унтеровій Є.Е. на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, поверталась не врученою з відмітками поштової установи "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене, проставлення на поштових повідомленнях відміток про повернення у зв`язку з відсутністю адресата, поштова кореспонденція Господарського суду Одеської області, надіслана відповідачу вважається врученою належним чином, а останній - повідомленим про судові засідання.

При цьому розписка, залишена 28.10.2021 р. ФОП Унтеровою Є.Е. на її клопотанні (зареєстроване 28.10.2021 р. за вх. № 28662/21) про ознайомлення з матеріалами справи, підтверджує її обізнаність про судовий спір.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Письмового відзиву від ФОП Унтерової Є.Е. до Господарського суду Одеської області не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до ч.9 ст.165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

13.01.2022 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приписами ст.14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:

03.08.2020 р. між ФОП Унтеровою Є.Е. (Сторона1) та ДБП "Урожай" (Сторона 2) укладено Договір аутсорсингу з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг № 6 (далі - Договір аутсорсингу від 03.08.2020).

Відповідно до пунктів 1.1,1.2 Договору аутсорсингу від 03.08.2020 для підвищення ефективності роботи компаній за рахунок передачі (організації, Стороні по договору) не тільки деяких функцій, але і бізнес-процесів з метою оптимізації всіх видів ресурсів і концентрації зусиль на основному виді діяльності, сторони уклали цей Договір про господарську діяльність, без створення юридичної особи, з метою ведення господарської діяльності у м. Одеса, та зобов`язуються погоджено робити необхідні фактичні юридичні дії. Перелік переданих функцій та бізнес-процесів (надалі Перелік функцій) викладено Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Сторони договору зобов`язуються прийняти на себе обов`язки робити необхідні дії. інтересах Сторони - партнера по договору, переданні по цьому договору непрофільні функції, згідно Переліку функцій, для досягнення поставленої мети протягом року (або, за згодою Сторін, на більший чи менший термін).

У пункті 1.3 Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що за надання таких послуг по цьому Договору Сторони - проводять фінансові розрахунки по винагороді за виконаний об`єм робіт в розмірі, в порядку і строки, які обумовлені в Додатках до цього Договору.

Пунктом 3.1.1 Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що сторони договору мають право рівною мірою, незалежно від внеску брати участь у керуванні справами для досягнення мети.

Пунктом 7.1 Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що він укладений на строк один рік, після закінчення якого діяльність припиняється з розподілом доходів і витрат пропорційно вкладу. Дострокове припинення договору можливе тільки на підставі чинного законодавства України.

Також, між сторонами 03.08.2020 було складено та підписано Додаток № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020. Згідно із пунктом 1.1 цього додатку Сторона1 (Відповідач) прийняла на себе зобов`язання з метою виробництва на власних потужностях хлібо-булочної продукції, пакування її, транспортування замовникам та проведення фінансових розрахунків між нею та покупцями продукції, і також ведення іншої діяльності, яка не суперечить чинному законодавству.

Згідно із пунктом 1.2 Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 Сторона1 (ФОП Унтерова Є.Е.) делегує Стороні2 (ДБП "Урожай") функції: 1.2.1. По утриманню приміщень в належному стані де знаходяться виробничі потужності; 1.2.2. Забезпечення безперебійного постачання електроенергії; 1.2.3. Забезпечення безперебійного постачання водо забезпечення та водовідведення в приміщення, що використовуються для ведення господарської діяльності, а також забезпечення функціювання цих систем в належному стані; 1.2.4. Вивіз відходів виробництва; 1.2.5. Організація та здійснення охорони; 1.2.6. Участь в логістиці бізнес процесів; 1.2.7. Надання додаткового обладнання.

Відповідно до пункту 1.3 Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 Сторона2 (ДБП "Урожай") прийняла на себе зобов`язання: 1.3.1. По утриманню приміщень в належному стані де знаходяться потужності; 1.3.2. Забезпечення безперебійного постачання електроенергії; 1.3.3. Забезпечення безперебійного постачання водо забезпечення та водовідведення в приміщення, що використовуються для ведення господарської діяльності, а також забезпечення функціювання цих систем в належному стані; 1.3.4. Вивіз відходів виробництва; 1.3.5. Організація та здійснення охорони; 1.3.6. Участь в логістиці бізнес процесів; 1.3.7. Надання додаткового обладнання.

Окрім того, 03.08.2020 між сторонами було складено та підписано Додаток № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020.

Згідно із пунктами 1.1,1.7,1.2 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 Сторона 2 (ДБП "Урожай") передає, а Сторона 1 (ФОП Унтерова Є.Е.) приймає в строкове користування державне нерухоме Приміщення: (далі - Приміщення), за даними Єдиного реєстру об`єктів державної власності площею 51,3 кв. м, розміщене за адресою: м. Одеса, Площа Старосінна, 1, Інв. № 1004 літ. Б, "Приміщення цеху разливу" (Додаток 2/1), на 1 поверсі будівлі, що перебуває на балансе ДБП "Урожай" (далі - Балансоутримувач). Приміщення передаються в користування з метою виробництва на власних потужностях хлібо-булочної продукції, пакування її, транспортування замовникам та проведення фінансових розрахунків між нею та покупцями продукції, і також ведення іншої діяльності, яка не суперечить чинному законодавству. Стан Приміщення на момент укладення додатку № 2 к Договору, визначається в акті приймання - передавання за узгодженням Балансоутримувача.

Пунктами 2.1,2.2 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що Сторони 1 вступає у строкове користування приміщенням у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього додатку № 2 к Договору та акту приймання - передавання приміщення. Передача приміщення в користування не тягне за собою виникнення в Стороні 1 права власності на це Приміщення. Власником Приміщення залишається держава, а Сторона 1 користується ним протягом строку у Договорі.

Відповідно до пунктів 3.1,3.2,3.3,3.4 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 плата за користування визначається на підставі калькуляції. Нарахування ПДВ на суму плати не здійснюється. Розмір плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни калькуляції, істотної зміни стану об`єкта користування з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Перерахування плати здійснюються Стороною 1 самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним періодом.

Пунктом 3.7 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що перерахування плати за електричну енергію Сторона 1 здійснює у формі попередньої оплати у розмірі вартості обсягу споживання електричної енергії за місяць. Перерахування плати згідно договору аутсорсингу Сторона 1 здійснює у формі попередньої оплати усереднено розмірі вартості за місяць з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності.

Пунктом 3.8 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що у разі припинення (розірвання) додатку № 2 до Договору користування Сторона 1 сплачує плату до дня повернення Приміщення за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Додатку до Договору користування не звільняє Сторону1 від обов`язку сплатити заборгованість, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Згідно із пунктами 5.1,5.2,5.3 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 Сторона1 (ФОП Унтерова Є.Е.) зобов`язана: використовувати Приміщення відповідно до його призначення та умов цього додатку № 2 до Договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати плату та Стороні 2 (у платіжних дорученнях, які оформлює Сторона 1, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає Сторона 2 листом при укладенні додатку № 2 до Договору); забезпечувати збереження Приміщення, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати Приміщення в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати Приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в користування, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

У пункті 5.6 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 перебачено обв`язок Сторони1 (ФОП Унтерової Є.Е.) своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт Приміщення. Ця умова додатку № 2 до Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень Приміщення і не тягне за собою зобов`язання Сторону 2 щодо компенсації вартості поліпшень.

Відповідно до пунктів 5.9,5.10 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 ФОП Унтерова Є.Е. зобов`язалась здійснювати витрати, пов`язані з утриманням Приміщення. Протягом 15 робочих днів після підписання цього додатку № 2 до Договору укласти з Стороною 2 додатки до Договору про відшкодування витрат на утримання Приміщення та надання комунальних послуг. А також нести відповідальність за дотримання правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії в приміщеннях згідно із законодавством.

У пунктах 6.4, 6.5 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 ДБП "Урожай" зобов`язалось передати ФОП Унтеровій Є.Е. в користування Приміщення згідно із цим додатком № 2 до договору за актом приймання-передавання приміщення, який підписується одночасно з цим Додатком № 2 до Договору. А також, не вчиняти дій, які б перешкоджали Стороні1 користуватися Приміщеннями на умовах Додатку № 2 до Договору.

Пунктом 9.1 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 передбачено, що він укладений строком на один рік, та діє з 03.08.2020 до 03.08.2021 включно.

Також, сторонами складено та підписано Додаток № 2/1 до Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020, в якому визначено приміщення загальною площею 51,3 кв.м надане в користування ФОП Унтеровій Є.Е., розташоване за адресою: м. Одеса, Площа Старосінна, 1.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Наведені вище умови Договору аутсорсингу від 03.08.2020 і Додатків № 1, № 2, № 2/1 до нього, дозволяють дійти висновку про те, що він містить ознаки договорів про спільну діяльність, про надання послуг та про оренду нерухомого майна, що належить до державної форми власності.

Статтею 1130 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до статті 1131 Цивільного кодексу України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Суд погоджується з доводом Позивача про те, що Договір аутсорсингу від 03.08.2020 є неукладеним як договір про спільну діяльність, оскільки він не містить усіх істотних умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Зокрема, цей договір не містить умов щодо об`єднання вкладів, визначення їх обсягу, виду та грошової оцінки, переліку майна, що залучається для такої діяльності, його правовий статус, а також щодо координації спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій, а саме, розподілу отриманого прибутку від спільної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на наведений вище зміст Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 щодо делегування Стороною 1 (Відповідачем) непрофільних функцій Стороні2 (Позивачу), суд дійшов висновку про відсутність домовленості сторін про надання Позивачем певних послуг за обумовленою ціною. А відтак, Договір аутсорсингу від 03.08.2020 є неукладеним й як договір про надання послуг внаслідок відсутності усіх суттєвих умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Наведені вище умови Додатків № 2 і № 2/1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 дозволяють дійти висновку про те, що його сторонами насправді вчинено правочин щодо найму (оренди) нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, який діяв на момент укладення спірного договору, оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, встановлено, що оренда здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду; забезпечення конкурентних умов оренди та інших видів договорів.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС (електронної торгової системи); прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, встановлено, що Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією. Особливості передачі в оренду комунального майна, передбачені цим Законом, додатково можуть визначатися рішенням представницьких органів місцевого самоврядування з урахуванням вимог і обмежень, передбачених цим Законом і Порядком передачі майна в оренду.

Порядок передачі в оренду державного та комунального майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дотримання сторонами Договору аутсорсингу від 03.08.2020 норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX та положень Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, зокрема щодо етапності передачі в оренду державного та комунального майна, а саме: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС (електронної торгової системи); прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Сторони не надано належних та допустимих доказів дотримання ними наведених вимог законодавства щодо укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Отже, зміст Договору аутсорсингу від 03.08.2020, який передбачає передання в користування (оренду) нерухомого майна, що належить до державної власності, з порушенням законодавчо встановленої процедури, суперечить нормам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX. А відтак, наявні підстави для визнання цього правочину недійсними відповідно до норм частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи ст.79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,232,233,237,238,240,241

Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" до Фізичної особи-підприємця Унтерової Єлизавети Едуардівни про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір аутсорсингу від 03.08.2020 р. № 6 з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками № 1, № 2, № 2/1, укладений між Фізичної особою-підприємцем Унтеровою Єлизаветою Едуардівною та Державним багатопрофільним підприємством "Урожай".

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Унтерової Єлизавети Едуардівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного багатопрофільного підприємства "Урожай" (65044, м. Одеса, Французський Бульвар, буд. 10, Код ) 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 24 січня 2022 р.

Суддя С.Ф. Гут