ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2749/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, Київ, 01133) до відповідача: Державне підприємство "Південний державний науково-виробничий центр "ПРОГРЕС" (вул. Індустріальна, 8, м. Южне, Одеська область, 65481, код 22492239) за участтю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Южненський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна

за участю представників:

від позивача: Стапінський В.О. по довіреності;

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Південний державний науково-виробничий центр "ПРОГРЕС", в якому просить господарський суд: про зняття арешту з майна .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що майно належить відповідачу лише на праві господарськогого відання, а не права власності так як власником майна є держава в особі Фонду державного майна.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2749/21 за правилами загального позовного провадження та залучео Южненський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 27.10.2021р. продовжено строк підготовчого засідання по справі №916/2749/21 до 15.12.2021 року.

Ухвалою від 29.11.2021року, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засідання суду на 13.12.2021р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „адресат відсутній за вказаною адресою. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник 3-ої особи в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджено поштовим повідомленням.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 12.01.2022р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Наказом Фонду державного майна України від 06.01.2021 № 5 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році» було затверджено Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, до якого увійшов об`єкт «Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес», (далі за текстом - ДП «ПДНВЦ «Прогрес»).

Так, Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес» відноситься до об`єктів державної форми власності, а тому власником такого майна є Держава в особі уповноваженого органу управління - Фонду державного майна України.

Вказаний факт, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 252423595 від 13.04.2021, сформований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим О. А.

Крім того, відповідно до Наказу Фонду державного майна України «Про затвердження Порядку та умов користування Єдиним реєстром об`єктів державної власності» розпорядником Реєстру є Фонд державного майна України.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, власником майна ДП «ПДНВЦ «Прогрес» також є Фонд державного майна України.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 25.04.2018 № 466 було прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес».

Однак, як зазначає позивач, здійснити приватизацію ДП «Південного державного наукового виробничого центру «Прогрес», Фонд державного майна України позбавляє можливості, оскільки постановою Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального відділу управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.02.2021 безпідставно накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, а саме ДП «ПДНВЦ «Прогрес».

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із даним позовом до Господарського суду Одеської області за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належить до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Фонду державного майна України від 06.01.2021 № 5 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році» було затверджено Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, іцо передані в оренду, до якого увійшов об`єкт «Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес», .

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 25.04.2018 № 466 було прийнято рішення про приватизацію Державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес».

Листом від 02.04.2021 № 10-08-01525 Регіональне відділення Фонду

державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулось до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з запитом про надання інформації про виконавчі провадження стосовно боржника - ДП «ПДНВЦ «Прогрес».

На зазначений запит Южненський міський відділ ДВС надав інформацію, зокрема про те, що постановою Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального відділу управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.02.2021 року накладено арешт на все майно ДП «ПДНВЦ «Прогрес» в тому числі і на те майно, яке не належить йому на праві власності.

Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав - на все нерухоме майно ДП «ПДНВС «Прогрес» (код ЄДРПОУ- 22492239) накладено арешт, про що внесено запис про обтяження 40409378 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяжувачем є Южненський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального відділу управління міністерства юстиції. Підставою для державної реєстрації обтяження - є постанова про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП 58312081 від 24.02.2021.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Південний державний науково виробничий центр «Прогрес» відноситься до об`єктів державної форми власності, а тому власником такого майна є Держава в особі уповноваженого органу управління - Фонду державного майна України.

Вказаний факт, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 252423595 від 13.04.2021, сформований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровим О. А.

Крім того, відповідно до Наказу Фонду державного майна України «Про затвердження Порядку та умов користування Єдиним реєстром об`єктів державної власності» розпорядником Реєстру є Фонд державного майна України.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, власником майна ДП «ПДНВЦ «Прогрес» також є Фонд державного майна України.

Частинами першими статей 317 та 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною першоою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що арешт на майно ДП «Південний державний науково-виробничий центр «Прогрес» накладено у зведеному виконавчому провадженні № 64615129 але власником майна ЄМК державного підприємства «ПДНВЦ «Прогрес» є держава в особі Фонду державного майна України.

Згідно зі ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна (ч. 1). Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч. 2). Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами (ч. 3).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Фонд державного майна України є суб`єктом управління об`єктами державної власності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України у сфері приватизації державного майна здійснює повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Судом встановлено, що своїми діями Южненський міський відділ Державної виконавчої служби здійснив обмеження права власності Позивача на майно ЄМК ДП ПДНВЦ «Прогрес», оскільки після накладення арешту на майно, власник такого майна в особі Фонду державного майна України є позбавленим можливості розпоряджатися майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст. ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фонду державного майна України про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з нерухомого майна Державного підприємства «Південного державного науково-виробничого центру «Прогрес» (Одеська область, місто Южне, вулиця Індустріальна, 8), накладеного згідно із постановою про арешт майна ВП № 58312081 від 24.02.2021 старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), (номер запису про обтяження №40709378 (спеціальний розділ) від 24.02.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

3. Стягнути з Державного підприємства "Південний державний науково-виробничий центр "ПРОГРЕС" (вул. Індустріальна, 8, м. Южне, Одеська область, 65481, код 22492239) на користь Фонду державного майна України (вул. Генерала Алмазова, 18/9, Київ, 01133, код 00032945) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270грн.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24 січня 2022 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов