ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3695/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

та за участю: не з`явились,

розглянувши матеріали справи

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРІС"
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Семагро"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 17.12.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Семагро", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Гриценко І.І., здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі на офіційному веб-сайті ВГСУ.

Ухвалою суду від 23.11.2021 за результатом проведення попереднього засідання суду, суд визначив вимоги кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів та призначив проведення підсумкового засідання суду.

07.12.2021 до суду надійшла заява гр. ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на суму 59 515,26 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою від 10.12.2021 заяву гр. ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні, зобов`язавши розпорядника майна розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення судового засідання.

Розпорядник майна в судове засідання не з`явився, проте на виконання вимог суду надіслав повідомлення про результати розгляду вимог кредитора, в якому зазначає, що вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі в сумі 59 515,26 грн.

Розглянувши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до ТОВ "Семагро", суд дійшов висновку про достатність наявних у справі документів для розгляду заяви кредитора, в зв`язку з чим зазначає наступне.

Як встановлено судом, кредитор звернувся до суду з заявою про грошові вимоги, яка є заборгованістю із заробітної плати працівника за період з вересня 2020 по серпень 2021.

Разом з тим, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Семагро" відкрито на підставі ухвали суду від 17.12.2020 року.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, Кодекс) кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як свідчать надані кредитором документи (довідка боржника від 05.11.2021 за №01-14/421, ОСОБА_1 працює в ТОВ "Семагро" на посаді завідувача склада. Однак, починаючи з вересня 2020 року, ТОВ "Семагро", як роботодавець, не виконує свої зобов`язання по виплаті заробітної плати працівникам, що підтверджується довідкою №01-14/421 від 05.11.2021, виданою боржником за підписом арбітражного керуючого (керівника) ТОВ "Семагро".

Отже, заборгованість визнається боржником в повному обсязі за період з вересня 2020 по серпень 2021. Тобто, за період з вересня 2020 по грудень 2020 - заборгованість перед ОСОБА_1 є конкурсною, а за період з січня 2021 по серпень 2021 - є поточною, оскільки виникла після відкриття провадження у справі про банкрутство (після 17.12.2020).

В абзаці 3 частини 14 статті 39 КУзПБ законодавець імперативно визначив, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

Як вже зазначалось вище, за змістом статті 1 КУзПБ поточними є кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом (абзац третій частини восьмої статті 45 КУзПБ).

До визнання боржника банкрутом вимоги позивача у такій справі можуть бути задоволені добровільно боржником або в примусовому порядку за рішенням суду, що набрало законної сили, адже за змістом частини п`ятої статті 41 КУзПБ на вимоги поточних кредиторів не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини четвертої статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

З аналізу цих норм вбачається, що законодавцем розмежовано процедури розгляду поточних кредиторських вимог, що здійснюються (1) у разі спору між кредитором і боржником до визнання останнього банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури - із застосуванням процесуальних правил ГПК України для позовного провадження та (2) після визнання банкрутом - визнання/відхилення судом грошових вимог поточних кредиторів у порядку КУзПБ.

При цьому задоволення вимог поточних кредиторів у ліквідаційній процедурі спеціальний закон безальтернативно пов`язав із дотриманням процедури заявлення кредиторами цих вимог та визнання їх судом відповідно до статті 60 КУзПБ.

Таку правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд зазначає, що боржник визнає заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 , а отже спір між ОСОБА_1 та ТОВ "Семагро" відсутній.

З матеріалів справи №922/3695/20 про банкрутство ТОВ "Семагро" вбачається, що боржник продовжує здійснювати свою господарську діяльність, що не протирічить приписам КУзПБ. Навпаки, дія мораторію, введеного ухвалою суду від 17.12.2020 не поширюється на здійснення поточних виплат, які необхідні для ведення господарської діяльності боржника, в тому числі і на виплату заробітної плати працівникам, які продовжують працювати у боржника.

Суд звертає увагу, як кредитора, так і розпорядника майна на те, що ТОВ "Семагро" в процедурі розпорядження майном продовжує вести господарську діяльність і може здійснювати всі поточні витрати, які необхідно робити товариству для підтримання своєї господарської діяльності, в тому числі виплату поточної заробітної плати працюючим працівникам.

Лише в разі невизнання боржником заборгованості перед кредитором, кредитор має право, після визнання боржника банкрутом і здійснення судом оприлюднення відомостей про визнання боржника банкрутом, звернутись до суду з заявою з поточними грошовими вимогами до боржника, яка буде розглядатись судом в ліквідаційній процедурі.

Отже, суд доходить висновку про визнання вимог гр. ОСОБА_1 за період з вересня 2020 по грудень 2020 в сумі 24644,00 грн. В іншій сумі за період з січня 2021 по серпень 2021 в розмірі 49288,00 грн суд вимоги кредитора відхиляє, як такі, що подані передчасно.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Такий саме висновок зроблено і в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

З урахуванням зазначеного, суд визнає вимоги гр. ОСОБА_1 в сумі 24644,00 грн, що є конкурсною заборгованістю з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з вересня по грудень 2020 року (без утримання обов`язкових податків і зборів).

Згідно ч. 4 ст. 45 КУзПБ кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Також суд вважає необхідним зазначити, що обов`язок по розгляду грошових вимог КУзПБ покладається на арбітражного керуючого, який в силу приписів ч. 3 ст. 12 Кодексу повинен діяти під час реалізації своїх прав та обов`язків добросовісно та розсудливо. Проте, як вбачається з повідомлення про результат розгляду вимог кредитора, розпорядник майна ОСОБА_2 при розгляді вимог кредитора діяв не добросовісно та не розсудливо, взагалі не вникаючи та не розбираючись в періоді виникнення грошових вимог та не звертаючи увагу на природу таких вимог (чи є ці вимоги конкурсними чи поточними), повністю перекладаючі свій обов`язок на господарський суд. В зв`язку з чим, суд вважає такі дії арбітражного керуючого Гриценко І.І. неналежним виконанням своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права (ст. 11 ГПК).

Керуючись ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 86, 202, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати вимоги гр. ОСОБА_1 в сумі 24644,00 грн, що є нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за період з вересня по грудень 2020 року (без утримання обов`язкових податків і зборів).

Вимоги в сумі 49 288,00 грн - відхилити, як такі, що подані передчасно.

Ухвалу направити кредитору-заявнику, розпоряднику майна, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана 25.01.2022.

Суддя Міньковський С.В.