РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022Справа № 910/13184/21

За позовом Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" м. Львова

до Міністерства оборони України

про відшкодування збитків, ціна позову 622154,34 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Карабань В.І.,

від відповідача: Глазунов М.Ю.

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2021 року Державне підприємство "Львівський бронетанковий завод" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено державний контракт № 370/3/5/2/1/56 від 4 грудня 2020 р., згідно з умовами якого він зобов`язався у 2020-2021 роках виконати роботи (надати послуги) з ремонту і технічного обслуговування виробів за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, які зазначені у календарному плані надання послуг (додаток № 1 до контракту), що є невід`ємною частиною цього контракту, а відповідач - прийняти та оплатити вартість виконаних робіт на умовах контракту.

Орієнтовна вартість робіт (послуг) за контрактом визначена у пункті 2.1. контракту.

Згідно п. 2.2. контракту орієнтовна вартість послуг з ремонту виробів встановлена сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів з визначенням орієнтовної ціни ремонту одиниці виробів, складених виконавцем відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань планування, обліку і розрахунку собівартості робіт та з урахуванням висновку 4762 ГВП МОУ № 528/3797 від 3 грудня 2019 р. про рівень орієнтовної ціни разом з аналізом елементів витрат, складеного на підставі проведеного аналізу собівартості та трудомісткості робіт за державним оборонним замовленням та розгляду РКМ з визначення орієнтовної ціни виконання робіт за контрактом.

Вказував, що відповідач оплатив виконані ним роботи з ремонту 2-ох одиниць виробів за вищевказаним контрактом без урахування його витрат на преміювання працівників за підсумками роботи підприємства за 2020 рік у складі загальновиробничих витрат, адміністративних витрат та витрат на збут підприємства за березень 2021 р. загальним розміром 622154,34 грн.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача призвели до зменшення останнім договірної (фактичної) ціни ремонту цих виробів, позивач на підставі ст. 22 ЦК України, ст. 20 ГК України просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь заподіяні йому збитки у розмірі 622154,34 грн., а також покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 4 грудня 2020 р. між позивачем і відповідачем укладено державний контракт № 370/3/5/2/1/56, згідно з умовами якого позивач зобов`язався у 2020-2021 роках виконати роботи (надати послуги) з ремонту і технічного обслуговування виробів за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, які зазначені у календарному плані надання послуг (додаток № 1 до контракту), що є невід`ємною частиною цього контракту, а відповідач - прийняти та оплатити вартість виконаних робіт на умовах контракту.

Орієнтовна вартість робіт (послуг) за контрактом визначена у пункті 2.1. контракту.

Згідно п. 2.2. контракту орієнтовна вартість послуг з ремонту виробів встановлена сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів з визначенням орієнтовної ціни ремонту одиниці виробів, складених виконавцем відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань планування, обліку і розрахунку собівартості робіт та з урахуванням висновку 4762 ГВП МОУ № 528/3797 від 3 грудня 2019 р. про рівень орієнтовної ціни разом з аналізом елементів витрат, складеного на підставі проведеного аналізу собівартості та трудомісткості робіт за державним оборонним замовленням та розгляду РКМ з визначення орієнтовної ціни виконання робіт за контрактом.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11.1. контракту встановлений з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 р., а у частині розрахунків до повного виконання.

Вказані обставини підтверджуються наявною у справі копією вищезазначеного контракту.

Заявлені вимоги стосуються відшкодування позивачу 622154,34 грн. збитків у вигляді недоплаченої суми за виконані роботи за державним контрактом № 370/3/5/2/1/56 від 4 грудня 2020 р.

У відповідності до вимог ст.ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Настання правових наслідків за порушення зобов`язання у вигляді відшкодування збитків передбачено ст. 611 ЦК України.

При цьому, необхідною умовою застосування такої міри відповідальності є доведення у сукупності фактів протиправності поведінки особи, несення управленою особою матеріальних втрат, причинного зв`язку між поведінкою особи та такими втратами, а також вини особи, яка порушила зобов`язання.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем як виконавцем за контрактом на виконання робіт (надання послуг) не доведено наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування відповідачем як замовником робіт з ремонту і технічного обслуговування виробів збитків в порядку ст.ст. 22, 224, 225 ГК України.

Тому підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитків у заявленому розмірі відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У разі якщо, на думку позивача, внаслідок неналежної оплати відповідачем вартості виконаних робіт за контрактом порушені його права, він не позбавлений можливості звернутися за захистом свого права з належним позовом про стягнення оплати за виконані роботи, а не заявляти про відшкодування збитків.

Враховуючи наведене у позові відповідно до вимог ст.ст. 16, 22 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" м. Львова відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 27 січня 2022 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар