ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1596/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В. за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" (м. Київ) до фізичної особи - підприємця Слюсар Ольги Олександрівни (м. Черкаси) про стягнення 12 900,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 12 900,00 грн. на підставі договору № КБР-227/07/20-Н від 01.07.2020 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В засідання представники сторін не з`явилися, явка обов`язковою не визнавалася, а тому немає перешкод для вирішення спору.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Громадська спілка «Українська ліга авторських і суміжних прав» є акредитованою організацією колективного управління у сфері розширеного колективного управління «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» (п. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України № 2415 «Про ефективне управління майновими правами в сфері авторського права та (або) суміжних прав»), що у порядку, передбаченому законодавством України та чинними міжнародними угодами України, здійснює збір та розподіл винагороди з користувачів за використання ними об`єктів суміжних прав шляхом укладання з користувачами договорів про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2020 року між Громадською спілкою «Українська ліга авторських і суміжних прав» (Позивач), Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав», Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та Фізичною особою-підприємцем Слюсар Ольгою Олександрівною (Відповідач) було укладено Договір № КБР-227/07/20-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Доказів визнання недійсним даного договору чи його розірвання за згодою сторін в справу не подано.

У відповідності до Договору його сторони уклали цей договір з метою здійснення єдиних виплат за отримання дозволів на публічне виконання як об`єктів авторського права (творів), так і об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Відповідач також доручає позивачу укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими відповідач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів) так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

За умовами п. 3.1. Договору він укладається строком на 1 рік із автоматичною пролонгацією і за своєю правовою природою є ліцензійним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1109 ЦК України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається не виключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1110 Цивільного кодексу України ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач зобов`язується здійснити оплату за весь строк дії договору шляхом виплати в розстрочку періодами, які визначені у Додатку № 3 у строк для сплати роялті.

Відповідно до п. 3.4. Договору про правомірне використання відповідач може внести всі платежі за весь строк дії договору один платежем або застосувати механізм розстрочки.

Згідно п. 3.5. Договору механізм розстрочки, передбачений цим Договором, діє наступним чином. Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього Договору Режим розстрочки за загальним правилом за цим Договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо Користувач не сплачував Єдиний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, так і стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей Договір із додатками до нього.»

З Договору вбачається, що розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості творів, що використовуватимуться Користувачем під час дії договору та частоти їх використання.

Додатком до Договору передбачено, що використання об`єктів суміжних прав та об`єктів авторського права відповідач здійснює у кафе Coffeine м. Черкаси, бул. Шевченка, 83.

Сторонами також погоджено єдиний сукупний платіж за майнові права в розмірі 2000,00 грн., який сплачується щомісячно. Він сплачується не пізніше як за 5 днів до початку періоду, за який він здійснюється.

Позивач доводить, що за весь період дії договору відповідач сплатив 20000,00 грн. При цьому він не сплачував чергові платежі з 27.02.2021 року, допустивши прострочення більше ніж на 2 місяці до часу звернення позивача із позовом до суду.

З урахуванням умов п. 3.5. Договору про припинення розстрочення внаслідок прострочення платежів більше ніж на 2 місяці, позивач застосовує правило, що механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав).

Тому позивач вважає, що відповідач має сплатити за цей період «у вигляді повної передоплати».

Отже, за перший рік дії Договору, у Відповідача виникла така заборгованість:

2 000 грн. - 200 грн. (залишок за червень 2021 року) = 1 800,00 грн.

Окрім цього, відповідно до п.3.1 і 3.2 Договору про правомірне використання, ліцензійні договори, що укладалися Відповідачем (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору) є договорами, укладеними на 1 (один) рік із автоматичною пролонгацією.

У відповідності до ліцензійних договорів (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору про правомірне використання:

п. 5.7. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 1 (один) рік, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання

п. 5.2 У випадку, якщо жодна із Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї Ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення..

Позивач доводить і відповідачем не заперечено, що від Відповідача не надходило належного повідомлення про припинення у строк, передбачений Ліцензійними угодами. Отже, договір було пролонговано на 1 (один) рік з « 01» липня 2021 року до « 30» червня 2022 року.

Оскільки механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє на майбутні періоди дії договору, то відповідно до п.З.5. Договору про правомірне використання Відповідач має сплатити за цей період всі платежі у вигляді повної передоплати.

При цьому, сплата має проводитися не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється. А зважаючи на те, що Договір було пролонговано, і механізм (режим) розстрочки вже не діє, то платіж вноситься не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до продовження договору.

Дата сплати щодо платежу щодо другого року дії Договору, дія Договору у який є автоматично пролонгованою, настала 26.06 2021 року.

Отже, відповідно до умов Договору, укладеного між сторонами. Відповідач має заборгованість за червень 2021 року (перший рік дії Договору), а також за другий рік дії Договору (за період з липня 2021 року по червень 2022 року включно), який було пролонговано відповідно до умов Договору про правомірне використання виходячи з такого розрахунку:

2 000 грн - 200 грн (залишок за червень 2021 року) = 1 800,00 грн.

2 000 грн. X 12 (кількість місяців у другому році дії договору, за які Відповідач має заборгованість) = 24 000 грн. (сума заборгованості за другий рік дії Договору).

Разом заборгованість складає 25 800,00 грн.

Відповідно до п. 3.6 Договору про правомірне використання, отриманий в УЛАСП від Користувача єдиний сукупний платіж за майнові права перераховується ПО УЛАСП на рахунок Суміжної Організації та на рахунок Авторської Організації. Пропорції щодо перерахування на Суміжну Організацію та на Авторську Організацію дотримуються ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна Організація, а інші 50% -Авторська Організація.

Отже, Позивачу належить 50% від винагороди, що підлягає перерахуванню Відповідачем на рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» що дорівнює 12 900 гривень (25800 : 2 = 12900).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст.440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах, при цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 48 Закону визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГКУ іншими законами або договором.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання у строк встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Доказів із посиланням на норми чинного законодавства, які б звільняли відповідача від сплати коштів за договором у справу не подано. Заперечень проти позову відповідач суду не надав, кошти не сплачено.

З цих підстав з відповідача на користь позивача належить примусово стягнути 12 900,00 грн. на підставі договору № КБР-227/07/20-Н від 01.07.2020 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах. Строк виконання зобов`язання для відповідача є таким, що настав.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Слюсар Ольги Олександрівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" (ідентифікаційний код 42502769, м. Київ, вул. А Аболмасова, 5 група приміщень 57 оф. 7) - 12 900,00 грн. на підставі договору № КБР-227/07/20-Н від 01.07.2020 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах та 2270,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 26 січня 2022

Суддя Н.М. Спаських