ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/238/22

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Промінвестгруп», м. Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестгруп», в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 19.03.2021, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» та ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Промінвестгруп» про продаж (передачу у власність):

бройлерної ферми № 3, загальною площею - 13 592,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, квартал 3;

бройлерної ферми № 5, загальною площею - 13 589,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, квартал 5;

бройлерної ферми № 6, загальною площею - 13 558,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, квартал 6;

бройлерної ферми № 7, загальною площею - 13 546,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, квартал 7;

бройлерної ферми № 8, загальною площею - 13 540,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, квартал 8;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.06.2014 між ним та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено Генеральний договір № 103 про здійснення кредитування, виконання зобов`язань позичальника за яким забезпечено іпотекою нерухомого майна, на підставі Договору іпотеки від 03.07.2017.

В подальшому позивачу стало відомо, що 16.03.2021 ПАТ «Кредобанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» всі права грошової вимоги банку до ТОВ «Комплекс Агромарс» за кредитним договором та договором іпотеки. У березні 2021 ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» прийняло рішення про задоволення кредиторських вимог та, відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» обрало спосіб захисту шляхом продажу предмета іпотеки. Відтак, 19.03.2021 між відповідачами був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 19.03.2021.

Однак, на думку позивача при реалізації прав іпотекодержателя відповідачем 1 було грубо порушено імперативні норми ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме відчужене майно, яке перебуває в іпотеці, за заниженою ціною, яка не відображає реальну вартість, що порушує права позивача та є самостійною підставою для застосування положень ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та визнання правочину недійсним з моменту його укладення.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії висловлено думку, що термін судом, встановленим законом у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...].

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна боржника арбітражну керуючу Сердюк Марину Миколаївну.

За змістом частини 1 статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статей 5, 7 і 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У ч. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з питань банкрутства зазначено установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Суд зазначає, що аналіз ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і публічних правовідносин, у яких боржник є стороною (позивачем або відповідачем).

З огляду на те, що метою внесення законодавчих змін щодо поглиблення принципу концентрації у межах справи про банкрутство всіх спорів, пов`язаних з боржником та його майном, є закріплення засад ефективного судового контролю за діяльністю такого боржника, поверненням його майна для відновлення платоспроможності або формування ліквідаційної маси, достатньої для задоволення кредиторських вимог, до критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною якого є боржник, можна віднести також такі умови: - вирішення спору стосується питання щодо формування активів боржника; - впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та(або) обов`язки.

Розгляд спорів, стороною яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, саме тим судом, який розглядає справу про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підступності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до боржника, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, положення Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Суд вважає, що рішення у даній справі пов`язане з боржником та його майном, вирішення спору стосується питання щодо формування активів боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спір про визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 19.03.2021 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» та ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Промінвестгруп» безпосередньо стосується прав та обов`язків боржника ТОВ «Комплекс Агромарс» (за кредиторськими вимогами в межах справи про банкрутство № 910/15043/21).

Таким чином, в даному випадку у спірних правовідносинах пріоритетними до застосування є норми Кодексу України з процедур банкрутства, а застосування загальних положень норм чинного законодавства України не повинно суперечити положенням спеціального Закону про банкрутство.

Отже, оскільки позовні вимоги у даній справі є немайновими вимогами, що стосуються прав й обов`язків боржника, стосовно якого відкрито справу про банкрутство, дана позовна заява не підлягає розгляду в позовному провадженні, а може бути розглянута тільки господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

За таких обставин, враховуючи те, що предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу, який стосується прав та обов`язків ТОВ «Комплекс Агромарс», а справа про банкрутство ТОВ «Комплекс Агромарс» перебуває у провадженні господарського суду міста Києва, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Промінвестгруп» про визнання недійсним договору підлягає направленню за підсудністю до господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/15043/21 про банкрутство ТОВ Комплекс Агромарс.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. (частина 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України)

Керуючись статтями 20, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви № 911/238/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Промінвестгруп» про визнання недійсним договору купівлі-продажу передати за підсудністю до господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/15043/21 про банкрутство ТОВ Комплекс Агромарс.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу підписано - 26.01.2022.

Суддя О.О. Христенко