ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" січня 2022 р. Справа№ 911/496/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В.

у справі №911/496/21 Господарського суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до Підприємства споживчої кооперації "Рубін"

про визнання недійсним статуту в новій редакції.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.11.2021 (повне рішення складено 03.12.2021) у справі №911/496/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 апеляційну скаргу у справі №911/496/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №911/496/21 та призначено її до розгляду на 01.02.2022.

До суду 13.01.2022 ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Шапрана В.В. у розгляді справи №911/496/21.

Відвід мотивовано наявністю сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Шапрана В.В. у розгляді справи №911/496/21, оскільки він, як головуючий суддя, приймав участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 в іншій справі №911/2675/20, що пов`язана з даною справою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі №911/496/21 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід головуючого судді Шапрана В.В. у розгляді справи №911/496/21. Матеріали справи №911/496/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України з метою розгляду заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В. у справі №911/496/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Разіної Т.І., суддів: Тарасенко К.В., Іоннікової І.А.

Відповідно до частин 7, 8, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В. від розгляду справи №911/496/21, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 ГПК України передбачено наступне:

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах «Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», п. 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі «Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

В рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

В силу приписів ч. ч. 3, 4 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлення обставин, вказаних у п.п.1-4 ч. 1 ст. 35 цього Кодексу, ст. 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

У своєю чергою, зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В. від розгляду справи №911/496/21 вбачається, що остання Обгрунтована тим, що суддя Шапран В.В. вже брав участь у розгляді справи № 911/2675/20, яка з огляду на предмет, суб`єктний склад учасників справи та перелік обставин, які входять до предмета доказування, є взаємопов`язаною з даною справою №911/496/21.

Наведене заявник інтерпретує як наявність підстав для відводу головуючого судді Шаправа В.В. в силу приписів ст. 35 ГПК України, а саме обставини, яка свідчать про наявність сумніву в неупередженості судді.

Як вже зазначалось вище, за приписами ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зауважує, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких не влаштовує сторону (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц).

З урахуванням вищезазначених положень процесуального законодавства, суд вказує, що незгода ОСОБА_1 з процесуальним рішенням у справі №911/2675/20, не є підставою для відводу головуючого судді Шапрана В.В. від розгляду справи №911/496/21.

Також колегія суддів відхиляє як необґрунтовані твердження ОСОБА_1 викладені у заяві про відвід головуючого судді Шапрана В.В., про те, що «Суддя Шапран В.В. надав правничу допомогу у справі №911/2675/20 адвокату Загородньому Віталію Сергійовичу/адвокату по цій справі», який свого часу представляв інтереси у судових органах Юридичного департаменту Міністерства юстиції України», оскільки ОСОБА_1 до заяви про відвід не надано належних та допустимих доказів того, що суддя Шапран В.В. надав правничу допомогу у справі №911/2675/20 адвокату Загородньому Віталію Сергійовичу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В. є необґрунтованою, безпідставною та ґрунтується на власних припущеннях заявника у неупередженості судді.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шапрана В.В. у справі №911/496/21 - відмовити.

Ухвала відповідно до ст. 235 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова