ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2022р. Справа №905/1650/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі Гур`євій М.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 237 338,24грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 223 453,87грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води, 9 180,03грн інфляційні втрати, 4 704,34грн 3% річних (всього 237 338,24грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання послуги з централізованого постачання гарячої води №10101 від 23.01.2019.

17.09.2021 року Господарським судом Донецької області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2021 розгляд справи №905/1650/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.2021 року.

Вказаною ухвалою суд зобов`язав позивача надати суду обґрунтований детальний розрахунок заявлених до стягнення інфляції, 3% річних (в межах предмету та підстав позову) за кожним спірним актом надання послуг окремо, з зазначенням: моменту виникнення права грошової вимоги з оплати послуги, факту часткової оплати вартості послуг з посиланням на номер та дату платіжного доручення та зазначенням суми, яка була фактично зарахована в рахунок оплати за цим актом, суми боргу на яку здійснюється нарахування, періоду нарахування інфляції (визначити за які саме місяці індекси інфляції застосовані під час підрахунку) та 3% річних, кількості днів прострочення, суми нарахувань.

24.11.2021 на офіційну електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання №3017/1/18261 від 23.11.21 про долучення документів до матеріалів справи, а саме реєстру оплат по о/р 10101 за період 01.01.2019 по 30.06.2021.

Ухвалою суду від 25.11.2021 відкладено підготовче судове засідання на 16.12.2021 та повторно зобов`язано позивача виконати вимоги ухвали суду від 02.11.2021 та надати суду обґрунтований детальний розрахунок заявлених до стягнення інфляції, 3% річних.

16.12.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання б/н від 13.12.2021 про долучення до матеріалів справи розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 16.12.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначений в судовому засіданні на 13.01.2022.

У засідання суду 13.01.2022 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відзив на позовну заяву та будь-які заяви (клопотання) від відповідача до суду не надходили.

Згідно з ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон про день, час та місце розгляду справи, суд відзначає наступне.

Частинами 3, 7 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).

Так, відповідно до витягу з ЄДР станом на 29.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Фаєплон значиться за наступною адресою: 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4. За змістом витягу, 25.06.2021 відбулася реєстрація змін відомостей про юридичну особу щодо її місцезнаходження та зміни найменування юридичної особи.

Так, у виконання приписів ГПК України ухвали суду направлялись судом рекомендованими листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в ЄДР, однак поштові відправлення поверталися відділенням поштового зв`язку на адресу суду з позначкою за закінченням терміну зберігання.

Судом були вжиті також додаткові заходи для належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи шляхом: направлення 08.10.2021, 20.10.2021, 27.11.2021 телефонограм за номерами телефонного зв`язку, зазначеним у ЄДР, однак зв`язок не був встановлений; направлення процесуальних документів на електрону адресу відповідача, відомості про яку наявні у ЄДР.

Суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ досудових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів всі процесуальні документи по справі були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Приймаючи до уваги, що явка представників учасників справи не була визнана судом обов`язковою, а також додержуючись принципу розумності строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників, підстави для відкладення розгляду справи по суті відсутні.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі сторона 1, постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс", на теперішній у зв`язку зі зміною найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаєплон" (далі сторона 2, споживач, відповідач у справі) було укладено договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води №10101 (далі-договір), відповідно до п.п. 1.1. якого за цим договором позивач зобов`язується надати відповідачу послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку(ах), підключеному (их):

- від центрального або індивідуального теплового пункту (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 1;

- або від ІТП, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 2 , а сторона 2 зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.5. договору характеристика об`єкта(ів), якому (им) надається послуга з централізованого постачання гарячої води:

- адреса об`єкта на який здійснюється надання послуги: вул. Шумського, буд. 8а (будинок житловий);

- тип, адреса та балансова належність ЦТП/ІТП (необхідне зазначити), від якого підключена система централізованого постачання гарячої води об`єкта: ЦТП, вул. Шумського, 10.

Інші характеристики об`єкта, якому надається послуга з централізованого постачання гарячої води зазначені у Додатку 1 до цього договору.

Точкою продажу послуги з централізованого постачання гарячої води є межа розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що зазначена в Додатках 2,3 до цього Договору (п. 1.6. договору).

Згідно п. 2.1.1 договору обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води у м3 визначається за показання будинкових засобів обліку гарячої води, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (надалі засоби обліку) та встановлені на межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п. 2.1.5 договору зняття показань засобів обліку гарячої води, зазначених в п. 2.1.1. договору, здійснюється стороною 2 у період з 25 по 27 число поточного розрахункового періоду (місяця).

Згідно п. 2.1.8 договору показання засобів обліку гарячої води (або засобів обліку холодної води, що йде на підігрів) надаються споживачем до Центрів Обслуговування Споживачів (ЦОС) за територіальною ознакою не пізніше 28 числа поточного розрахункового періоду (місяця).

У випадку порушення сторони 2 умов п. 2.1.8 цього договору, сторона 1 визначає обсяг послуги з централізованого постачання гарячої води відповідно до п. 2.1.2.1./2.1.2.3 цього договору (п. 2.1.9 договору).

Відповідно до п. 2.2.1.3 договору з 01.01.2019 тарифи затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 № 2340 для управителів багатоквартирних будинків:

- за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання 95,35 грн/м3 (з ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників 88,2 грн/м3 (з ПДВ).

У разі зміни тарифів оплата за послугу з централізованого постачання гарячої води здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію, що оприлюднені у засобах масової інформації, без внесення змін до цього договору (п. 2.2.2. договору).

Згідно п. 2.2.3 договору сторона 2 щомісячно, з 10 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим, отримує в Центрі обслуговування споживачів СП Енергозбут за територіальною ознакою:

- рахунок на оплату із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м3, та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо;

- акт надання послуги з централізованого постачання гарячої пари.

Отриманий акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води сторона 2 має підписати, оформити та належним чином поверти на адресу сторони 1 протягом п`яти днів за дати отримання (п. 2.2.4 договору).

Відповідно до п. 2.2.6 договору у разі неотримання стороною 2 у порядку, встановленому п. 2.2.3 договору акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води у сторони 1, не отримання стороною 1 підписаного акту надання послуги з централізованого постачання гарячої води та обґрунтованих заперечень до нього у строки, встановлені пунктом 2.2.4 договору, акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

У разі додаткового направлення (сторона 2 самостійно не отримала у сторони 1, централізована доставка тощо) стороною 1 актів надання послуги з централізованого постачання гарячої води та рахунків на оплату, таке направлення не змінює строків та порядку надання обґрунтованих заперечень чи здійснення оплати, визначених умовами даного договору.

Згідно п. 2.2.11 договору сторона 2 забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання сторони за кожною тарифною групою окремо.

Оплата заборгованості за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води минулих періодів зараховується першочергово (п. 2.2.13 договору).

Відповідно до п. 3.3.2 договору сторона 2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води.

Споживач зобов`язується оформити належним чином акт надання послуги з централізованого постачання гарячої води, акт звіряння взаєморозрахунків на початок розрахункового періоду та повернути один примірник стороні 1 протягом п`яти днів з моменту одержання (п. 3.3.9 договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що цей договір з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами, набуває чинності з 01.05.2018 року та діє до 01.06.2019року (п. 6.1. договору).

Згідно п. 6.3 договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде письмово заявлено про його припинення.

Вищезазначений договір та додатки до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками. Письмових заяв, відповідно до пункту 6.3. договору про його припинення сторонами договору не заявлялося, за таких обставин договір є пролонгованим до 01.06.2021. Доказів про припинення між сторонами правовідносин за спірним договором матеріали справи не містять.

Між сторонами були підписані додатки до договору, які є його невід`ємною частиною. Зокрема, в Додатку №1 сторони погодили характеристики об`єкта надання послуг з централізованого постачання гарячої води станом на 01.05.2018, в Додатку №2 визначено схему розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в Додатку №3 підписано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, в Додатку №4 визначено обсяги послуги з централізованого постачання гарячої води, в Додатку №5 визначено відомість споживання послугиз централізованого постачання гарячої води (за умови встановлення будинкового засобу обліку теплової енергії з електронним архівом в тепло обчислювачі), Додатку №6 визначено відомість споживання послуги з централізованого постачання гарячої води (за умови встановлення будинкового засобу обліку теплової енергії, за відсутності електронного архіву в тепло обчислювачі), інші.

На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором з постачання гарячої води за період з січня 2019 по червень 2021 включно позивачем надано суду наступні акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ): від 30.06.2021 на суму 32037,60грн., від 31.05.2021 на суму 32037,60грн., від 30.04.2021 на суму 32037,60грн., від 31.03.2021 на суму 32037,60грн., від 28.02.2021 на суму 32037,60грн., від 31.01.2021 на суму 64075,20грн., від 30.11.2020 на суму 32037,60грн., від 31.10.2020 на суму 32037,60грн., від 30.09.2020 на суму 25630,08грн., від 31.08.2020 на суму 19636,38грн., від 31.07.2020 на суму 11368,58грн., від 30.06.2020 на суму 22740,97грн., від 31.05.2020 на суму 32037,60грн., від 30.04.2020 на суму 30115,34грн., від 31.03.2020 на суму 22426,32 грн., від 29.02.2020 на суму 24348,58грн., від 31.01.2020 на суму 26591,20грн., від 31.12.2019 на суму 25630,08грн., від 30.11.2019 на суму 32037,60грн., від 31.10.2019 на суму 32037,60грн., 30.09.2019 на суму 28833,84 грн, від 31.08.2019 на суму 17569,19грн., від 31.07.2019 на суму 22740,97грн., від 30.06.2019 на суму 32037,60грн., від 31.05.2019 на суму 28936,81грн., від 30.04.2019 на суму 32037,60грн, від 31.03.2019 на суму 198339,98грн., від 28.02.2019 на суму 32037,60грн., від 31.01.2019 на суму 32037,60 грн., а також корінці нарядів на включення та відключення об`єктів теплопостачання; інформацію про тепло забезпечення споживачів в липнні 2019, червні 2020,

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено частково оплату за отримані послуги, у підтвердження чого суду наданий реєстр оплат за період з 01.01.2019-30.06.2021.

За твердженнями позивача, відповідач своєчасно не здійснював оплату послуг, в результаті чого за період з січня 2019 року по червень 2021 включно утворилась заборгованість у розмірі 223 453,87грн, у підтвердження чого суду наданий розрахунок заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період травень 2018 - червень 2021, акт звіряння взаєморозрахунків за період травень 2018 - червень 2021 тільки за підписом позивача.

Наведені обставини зумовили звернення Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» із даним позовом до суду про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 223 453,87грн., інфляційних втрат у розмірі 9 180,03грн. та 3% річних у розмірі 4 704,34грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне:

Спір у справі стосується питання наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним договором.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 ЦК України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 6 статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частина 7 статті 276 ГК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Такими доказами можуть бути, зокрема, акти приймання-передавання послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору про надання послуги з централізованого постачання гарячої води № 10101 позивачем було надано послуги з теплопостачання, що підтверджується актами надання послуг з централізованого постачання гарячої води з січня 2019 по червень 2021.

Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від мереж централізованого постачання гарячої води, обсяги отриманих послуг не спростовані, а тому у відповідача існує обов`язок щодо відшкодування вартості спожитих послуг.

Оскільки суду не надано доказів щодо неналежного виконання позивачем прийнятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку, що свої зобов`язання за договором позивач виконав.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що за умовами пункту 2.2.11. договору сторони дійшли згоди щодо наступних строків оплати послуг - не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, строк оплати за період січня 2019 по червень 2021 є таким, що настав.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води відповідачем здійснювались часткові оплати послуг, що підтверджується також реєстром оплат, як наслідок виникла сума основного боргу у розмірі 223 453,87грн.

Споживач не надав суду доказів в підтвердження сплати ним заборгованості чи її існування у меншому, ніж розраховано постачальником, обсязі.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що факт споживання у визначених позивачем обсягах відповідачем не спростовано, строк оплати відповідно до договору настав, доказів оплати послуг у повному обсязі суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заявленої суми основного боргу у розмірі 223 453,87грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов наступних висновків:

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявлені до стягнення 3 % річних в сумі 4704,34 грн. та інфляційні втрати в сумі 9180,03грн., які нараховані відповідно до доданого до позову розрахунку (а.с. 10).

Дослідивши доданий до позову розрахунок, суд встановив, що у ньому позивачем, зокрема, зазначено: періоди, суми, на які здійснюються нарахування річних та інфляційних втрат, кількість днів прострочення. При цьому, заявлені до стягнення нарахування за підрахунком здійснені з урахуванням сум сальдо на початок/кінець місяця.

Суд дійшов висновку, що вказані позивачем у розрахунку періоди як то 01.01.2019-31.01.2019, 01.02.2019-28.02.2019, 01.03.2019-31.03.2021 та інші, є періодами надання послуг по кожному акту окремо, а не періодами прострочення виконання зобов`язань за такими актами, які мають брати свій початок з 26 числа місяця наступного за розрахунковим, оскільки оплата послуг за умовами договору має здійснюватися не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. З огляду на висновки суду, річні та інфляційні розраховані за період отримання послуг квітень 2019 по червень 2021 включно.

Отже для розрахунку річних та інфляційний втрат не можуть застосовуються періоди, визначені позивачем у вказаному розрахунку, оскільки у визначені ним початкові дати кожного періоду прострочення виконання зобов`язань ще не відбулось, тоді як чинним законодавством передбачено нарахування інфляційних витрат за час прострочення.

Разом з цим, як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, реєстру оплат, у період з 31.01.2019 по 24.12.2020 відповідачем здійснювалися часткові оплати за договором. Отже, сума боргу змінювалась протягом загального періоду розрахунків у зв`язку з частковим погашенням відповідачем сум основного зобов`язання.

Викладені обставини і стали підставою для витребування судом у позивача уточнення до розрахунку (в межах предмету та підстав позову). Позивачем наданий суду разом з клопотанням б/н від 13.12.2021 розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, однак за наслідками його дослідження судом встановлено, що нарахування здійснюється лише за період надання послуг з січня 2021 по червень 2021, за підрахунком 3 % річних складає 1187грн. 17коп, інфляційні 2530грн. 97коп., тобто значно менший розмір, ніж заявлений у позові. При цьому, позивач не звертався до суду у передбаченому процесуальним законодавством порядку з заявою про зменшення розміру позовних вимог в цій частині, так і не надав суду належного обґрунтування щодо розрахунку 3% річних та інфляційних за період послуг квітень 2019 грудень 2020, який також входить до складу розміру заявлених вимог відповідно до доданого до позову розрахунку, який є невід`ємною його частиною. В частині нарахувань за періоди послуг квітень 2019 грудень 2020 письмових пояснень щодо визначення за основу для проведених нарахувань вказаних у розрахунку сум наданий розрахунок не містить. Будь-яких первинних документів в підтвердження визначених сум та періодів здійснення відповідних нарахувань суду не надано.

Суд враховує, що при зверненні до суду з такими вимогами, саме позивач самостійно обирає як суму боргу, так і період нарахування 3% річних, інфляційних (прострочку боржника), оскільки це відноситься до предмету позову. Це є правом позивача, а суд перевіряє обґрунтованість наданого розрахунку та його відповідність як нормам права, так і конкретним фактичним обставинам кожної справи.

Водночас у разі якщо розрахунок таких вимог проведено позивачем з урахування часткових оплат, їх розмір має бути доведений позивачем. Фактом підтвердження господарської операції з часткової оплати заборгованості є первинні документи, а не сам розрахунок штрафних санкцій, оскільки зазначення у розрахунку відомостей про здійснені оплати в тій чи іншій сумі, не свідчить про наявність факту такої господарської операції саме в сумі зазначеній у розрахунку. Суд має пересвідчитись у правильності прийнятої до обрахунку суми боргу, яка існувала до наступної здійсненої відповідачем оплати та кожної наступної суми боргу (за вирахуванням оплати), на яку здійснюються відповідні нарахування за кожен наступний період.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, позивачем не доведений розрахунок заявлених до стягнення 3% річних саме у розмірі 4704,34 грн. та інфляційні втрат в розмірі 9180,03грн., відтак не надання позивачем в порядку визначеному ГПК України доказів на підтвердження вихідних даних зазначених в розрахунку, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 9180,03грн. та 3% річних в розмірі 4704,34грн. підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю.

Відповідно до частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, м.Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 237338,24грн., з яких: 223453,87 грн. сума основного боргу, 9180,03грн. інфляційні втрати, 4704,24грн. - 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фаєплон (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вул.130 Таганрозької дивізії, будинок 4; ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ) основний борг в сумі 223453,87грн., судовий збір в сумі 3351,80грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Рішення складено та підписано 24.01.2022.

Суддя Ю.В. Макарова