ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа№ 910/13651/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021

у справі №910/13651/21 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 141 829,65 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року Приватне акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач; Залізниця) про стягнення 141 829,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем термінів доставки вантажу, які визначені Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, що стало підставою для нарахування позивачем штрафу в розмірі 141 829,65 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 141 829 грн 65 коп. штрафу, 2 270 грн 00 коп. судового збору та 5 796 грн 29 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки сум штрафу за прострочення термінів доставки вантажу (за накладними №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 47688023, 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508) є правильними, у зв`язку з чим, відхилив заперечення відповідача щодо завищення розмірів штрафу на 25 689,20 грн.

Також суд відхилив доводи відповідача про безпідставне завищення позивачем на 83 872,67 грн суми штрафу, оскільки відповідачем до матеріалів справи не надано акти про продовження строків доставки вантажу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, суд вказав, що відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 та ухвалити нове, яким відмовити в стягненні штрафу в сумі 25 689,20 грн, зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від суми позову 116 140,45 грн та відмовити у стягненні коштів на професійну правничу допомогу. Крім того, скаржник просить суд долучити до матеріалів справи акти загальної форми, що дають залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що сума позовних вимог безпідставно завищена на 25 689,20 грн, оскільки позивачем невірно розрахована сума штрафу за накладними: №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 4768823. 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508.

Скаржник вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено про наявність актів загальної форми, що дають залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу та про наявні акти загальної форми ГУ-23 про подовження терміну доставки вантажу, також було зазначено про те, що буде додатково проінформовано після надходження відповідей від служб комерційної роботи та маркетингу залізниць, в підпорядкуванні яких знаходяться станції складання актів. Відповідач просив суд, надати додатковий час для надання відповідних актів. Однак, судом першої інстанції не надано додаткового часу для надання актів і 25.10.2021 прийнято рішення у справі, що позбавило відповідача на належний захист своїх прав та інтересів.

Апелянт наголошує, що кошти на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю справи. Крім того, позивачем у розрахунку судових витрат вказано 1000 грн за участь у судових засіданнях, однак, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Скаржник просив зменшити штрафні санкції, оскільки проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" АТ «Укрзалізниця», при цьому перевезення вантажів позивача здійснювалося саме цією філією. За доводами відповідача, за підсумками роботи за 2020 рік збиток філії склав 1 557 269,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати. Апелянт наголошує, що позивач не надав доказів спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 20.12.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що розрахунок відповідача щодо накладних: №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 4768823, 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508 є невірним. Залізницею також не надано до суду першої інстанції жодного акту до накладних за якими повинно бути подовжено строк доставки вантажу.

Позивач наголошує, що розмір адвокатського гонорару розраховано з урахуванням тих обставин, що вказана справа є малозначною.

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" стверджує, що подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу не доводить того, що наявні підстави є винятковими. Відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем Статуту залізниць України, не може бути підставою для зменшення штрафу, оскільки штраф стягується за факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитками, чи ні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21. Розгляд апеляційної скарги призначено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

В апеляційній скарзі скаржник просить долучити до матеріалів справи акти загальної форми, що дають залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу.

В обґрунтування долучення актів загальної форми, скаржник вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено про наявність актів загальної форми, що дають залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу та про наявні акти загальної форми ГУ-23 про подовження терміну доставки вантажу, внесені у графу 49 накладних, також зазначено про те, що буде додатково проінформовано після надходження відповідей від служб комерційної роботи та маркетингу залізниць, в підпорядкуванні яких знаходяться станції складання актів. Відповідач просив суд, надати додатковий час для надання відповідних актів. Однак, судом першої інстанції не надано додаткового часу для надання актів і 25.10.2021 прийнято рішення у справі, що позбавило відповідача на належний захист своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи та доводи апелянта щодо долучення до матеріалів справи актів загальної форми, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, виходячи із правового аналізу чинних норм процесуального законодавства, за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас, суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак, подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду. Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Колегія суддів вказує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частинами 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Обґрунтовуючи неможливість подання актів загальної форми вчасно, відповідач зазначив, що до регіональної філії «Донецька залізниця» надійшла частина актів та 26.10.2021 відповідачем передано до експедиції на відправку до суду заперечення разом із актами загальної форми.

Проте, суд апеляційної інстанції не вважає вказані доводи відповідача обґрунтованими, оскільки скаржник не вказав та не надав докази того, коли саме акти загальної форми надійшли до регіональної філії «Донецька залізниця».

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, строк розгляду якої не повинен перевищувати більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, враховуючи вказане вище, судова колегія не приймає нові докази, які не були предметом дослідження під час вирішення спору місцевим господарським судом, оскільки прийняття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи суперечить основоположним принципам змагальності та рівності сторін господарського судочинства. Обставин об`єктивної неможливості подання вказаного клопотання в суді першої інстанції та, відповідно, наявності виняткового випадку для прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів, заявником не доведено.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Протягом травня 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснило доставку вантажів (сировини для металургійного виробництва) на адресу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" за залізничними накладними: №№ 33128638, 33146812, 33161886, 33171661, 33290982, 33326539, 33358268, 35169978, 35185131, 35682772 (досилочна накладна № 35699461), 35746064, 40255614, 40299729, 40748147, 40749673, 43629096, 43809037, 45017498 (досилочна накладна № 45018025), 45017498 (досилочна накладна № 45018066), 45047008 (досилочна накладна № 45051943), 45075199, 46977211, 47084769, 47108824 (досилочна накладна № 48152870), 47109954 (досилочна накладна № 47171806), 47109970 (досилочна накладна № 47171673), 47148085 (досилочна накладна № 47149935), 47238621, 47307343, 47311600, 47312988 (досилочна накладна № 48246623), 47312988 (досилочна накладна №48246631), 47313002 (досилочна накладна №48246649), 47379979 (досилочна накладна № 47381256), 47469465, 47490842 (досилочні накладні № 47140140, № 48320360), 47541388, 47656988 (досилочна накладна № 47688023), 47656988 (досилочна накладна № 47687991), 47656988 (досилочна накладна № 47687967), 47656988 (досилочна накладна № 47687983), 47726872 (досилочна накладна № 47729850), 47752332, 47780390, 47833470 (досилочна накладна № 48538235), 47833470 (досилочна накладна № 48538508), 47833470, 47845730 (досилочна накладна № 47886619), 47862628, 48187314, 48187322, 48237499, 48251540, 48253553, 48305379, 48324032, 48429112, 48429120, 48429146, 48429161, 48433650, 48495972 (досилочна накладна № 48500573), 48525299, 48538672, 48544951, 48545412, 48545446, 48545479, 48644736.

Звертаючись з позовною заявою, позивач вказав, що відповідач у порушення вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила), прострочив термін доставки вантажу за вищевказаними залізничними накладними зі станцій відправлення, у зв`язку з чим, позивач нарахував штраф за несвоєчасну доставку вантажу в загальному розмірі 141 829,65 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 908 Цивільного кодексу України унормовано, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 6 статті 306 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 ГК України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначено Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут).

Вказаним актом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з пунктом 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

За пунктами 1.1, 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту), у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на __число __місяць" (пункт 2.1 Правил).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, а також у разі переадресування вантажів.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом (стаття 23 Закону України "Про залізничний транспорт").

Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Суд звертає увагу на те, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" у відзиві на позовну заяву заперечувало правильність нарахування сум штрафу за залізничними накладними: №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 47688023, 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508 та зазначало, що за цими накладними позивачем безпідставно завищено розмір штрафу на 25 689,20 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки сум штрафу за прострочення вказаного вантажу, дійшов висновку про правильність визначених позивачем строків порушення термінів доставки.

Проте, дослідивши розрахунок сум штрафу наведений позивачем та вказані накладні, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не враховано одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Крім того, у розрахунку позивача вказано, що за накладною №47541388 зазначена дата прийому вантажу до перевезення - 03.05.2021. У той час, як відповідно до накладної №47541388 вантаж прийнято до перевезення -05.05.2021, у зв`язку з чим, позивачем невірно здійснено розрахунок строку доставки вантажу.

У зв`язку з чим, здійснивши власний розрахунок штрафу за вказаними залізничними накладними, колегія суддів встановила, що позивачем завищено розмір штрафу на 25 683,20 грн. Отже, рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно доводів Акціонерного товариства "Українська залізниця" про безпідставне завищення позивачем на 83 872,67 грн суми штрафу за порушення строку доставки за накладними: №№ 33128638, 33146812, 33161886, 33171661, 33290982, 33326539, 33358268, 35169978, 35185131, 35699461, 35746064, 40255614, 40299729, 40748147, 40749673, 43629096, 43809037, 47171673, 47171806, 47469465, 47687967, 47687983, 47687991, 47688023, 47833470, 48152870, 48246623, 48246631, 48246649, слід зазначити наступне.

У графі 49 перелічених залізничних накладних містяться відмітки Залізниці щодо складання актів про продовження строків доставки вантажу. Проте з таких відміток неможливо встановити причини складання таких актів. У той же час, відповідачем не надано до суду першої інстанції вказані акти.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції вірно визнав вказані посилання Залізниці необґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обґрунтована сума штрафу за прострочення доставки вантажу становить 116 146,45 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому, відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України, доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна заява Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" пілягає задоволенню частково в розмірі 116 146,45 грн стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити суму штрафу, у зв`язку з тим, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", при цьому перевезення вантажів позивача здійснювалося саме цією філією. За доводами відповідача, за підсумками роботи за 2020 рік збиток філії склав 1 557 269,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати. Проведення АТО також значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії "Донецька залізниця" та забезпечення виконання вимог і положень Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. За відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Положеннями статей 42, 44 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку; підприємництво здійснюється на основі: комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Скрутний фінансовий стан відповідача не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, як і той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та впливає на показники господарської діяльності й позивача. Невиконання зобов`язань відповідачем щодо термінів доставки вантажу негативним чином також впливає на фінансовий стан підприємства позивача, оскільки не дозволяє належним чином забезпечити виробничий процес та, як наслідок, покращити його господарську діяльність.

Окремо слід зазначити, що до клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач подав лише звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) регіональної філії "Донецька залізниця", у той час як відповідачем у даній справі є юридична особа - Акціонерне товариство "Українська залізниця", відносно фінансового стану якого відомості в матеріалах справи відсутні.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач не надав доказів спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань, колегія суддів зазначає, що відсутність доказів понесення збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем Статуту залізниці України, не може бути підставою для зменшення штрафу, оскільки штраф стягується за факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано збитків, чи ні.

Враховуючи вказане вище, оскільки відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, беручи до уваги інтереси обох сторін, а також зважаючи на спричинення позивачу негативних наслідків, які полягали у несвоєчасній доставці йому вантажу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання Залізниці.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" долучено до матеріалів справи копії: договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, укладеного з адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога"; додаткової угоди № 230 від 22.12.2020; додаткової угоди №272 від 03.08.2021; довідки від 18.06.2018; акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 14.09.2021 на загальну суму 5 796,29 грн; рахунку на оплату № 418 від 14.09.2021 на суму 5 796,29 грн; розрахунок розміру винагороди від 14.09.2021.

Так, за умовами договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018 Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (клієнт) доручає, а Адвокатське об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» (адвокатське об`єднання) бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (пункти 1.1, 1.2 договору).

За змістом пункту 5.3 договору оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів надання послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг) оформлюється адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, наведений детальний опис послуг адвоката та їх вартість. За попереднім розрахунком, загальна орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу складала 7 890,79 грн.

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" подано акт приймання-передачі наданих послуг від 14.09.2021 № 1 та розрахунок розміру винагороди від цієї ж дати, відповідно до яких вартість наданих адвокатом Костіковою О.О., яка є учасником Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога", складає 5 796,29 грн.

Твердження скаржника про те, що позивачем у розрахунку судових витрат вказано 1000 грн за участь у судових засіданнях, у той час, як розгляд справи здійснювався без проведення судового засідання, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивач не зазначив 1000 грн за участь у судових засіданнях у розрахунку розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг. Таким чином, розмір адвокатського гонорару розраховано з урахуванням того, що вказана справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції вірно встановив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 796,29 грн є пов`язаними з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Заявлена сума витрат не перевищує їх попереднього орієнтовного розрахунку, наданого суду (протилежного відповідачем не доведено належними та допустимими доказами).

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, колегія суддів здійснила перерахунок витрат на професійну правничу допомогу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у сумі 4 752,96 грн відповідно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, на переконання колегії суддів, рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21 слід скасувати частково та відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" в частині стягнення 25 683,20 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними: №№ 45075199, 47541388, 47687967, 47687991, 47688023, 47833470, 47886619, 48320360, 48538235, 48538508, з урахуванням встановлених обставин, викладених у цій постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21 підлагає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21 слід скасувати частково та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 276, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 у справі №910/13651/21 скасувати частково, викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код 00191129) 116 146 (сто шістнадцять тисяч сто сорок шість) грн 45 коп. штрафу, 1 861 (одну тисячу вісімсот шістдесят одну) грн 40 коп. судового збору за розгляд позовної заяви, 4 752 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн 96 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код 00191129) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 612 (шістсот дванадцять) грн 90 коп.

Видати накази.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/13651/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун