ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
18 січня 2022 року Справа № 906/323/21
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Мельник О.В.,
суддя Петухов М.Г.
суддя Василишин А.Р.
секретар судового засідання Стафійчук К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі № 906/323/21
за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області
до товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг"
про стягнення 345413 грн. 99 коп.
за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг"
до керівника Коростишівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області
про зобов`язання належного оформлення та реєстрації договору оренди земельних ділянок на погоджених між сторонами умовах
за участю представників:
прокуратури - Гарбарука В.А.
позивача (за первісним позовом) - не з`явився,
відповідача (за первісним позовом) - Чурсіна О.В.,
Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 первісний позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" на користь Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області збережені кошти в сумі 16034,03 грн. за користування земельною ділянкою площею 0,2698 га кадастровий номер: :05:009:0019 та 329379,96 грн. за користування земельною ділянкою площею 3,7609 га кадастровий номер :05:007:0022. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" на користь Житомирської обласної прокуратури 5181,21 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Асистанс Холдинг" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити та зустрічний позов задоволити. Стягнути з позивача за первісним позовом судові витрати.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 р. рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 залишено без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс Холдинг" - без задоволення.

28.12.2021 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №906/323/21, у якій заявник просить стягнути з ТОВ "Асистанс Холдинг" на користь Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області 12500 грн. витрат на професійну правову допомогу понесених в суді апеляційної інстанції. До вказаної заяви долучені докази понесення позивачем відповідних витрат.

Відповідно до частини 1, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу від 14.12.2021 р. (тобто до закінчення судових дебатів у справі), вказав, що про понесені судові витрати ним буде повідомлено суд в порядку ч.8 ст.129 ГПК України (т.2, а.с.147-152).

Заява про прийняття додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат були надіслані позивачем до Північно-західного апеляційного господарського суду 22.12.2021 р., що підтверджується відповідною відміткою відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (т.2, а.с.211).

Згідно ч.7 ст.116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Таким чином, з огляду на дату прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №906/323/21 (20.12.2021 р.) та дату надіслання вищевказаних доказів до суду, колегією суддів встановлено дотримання позивачем строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому його заява про здійснення розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.

Розглядаючи заяву позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати та конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справ, оскільки склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем разом із заявою про розподіл судових витрат було подано до суду копії: 1) договору про надання правової допомоги №40 від 01.06.2021 р. (т.2, а.с.200-203); 2) додаткової угоди №1 до договору правової допомоги №40 від 01.06.2021 р. від 01.12.2012 р. (т.2, а.с.204); 3) акту приймання передачі наданих послуг (надання професійної правничої допомоги) від 20.12.2021 р. складений відповідно до договору правової допомоги №40 від 01.06.2021, додаткової угоди №1 (т.2, а.с.205); 4) квитанцій до прибуткового касового ордера від 15.12.2021 р. на суму 6500 грн та від 20.12.2021 р. на суму 6000 грн (т.2, а.с.206); 5) довіреності №1710/02-22 від 10.12.2021 р. (т.2, а.с.207); 6) ордера серія КС №376953 від 01.12.2021 р.

01.06.2020 р. між адвокатом Гайдамаченко Вячеславом Григоровичем (адвокат) та Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області в особі голови селищного ради Мізерного А.М., який діє на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №40 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого адвокат зобов`язуються за завданням клієнта надавати клієнту правову допомогу (далі - послуги), а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору. Під послугами у цьому договорі розуміється наступне: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги.

Згідно пункту 4.1. договору, факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.1.1 1.3 додаткової угоди №1 від 01.12.2021 р., розмір гонорару адвоката за участь у судовому засіданні становить 2500,00 грн. Підготовка, вивчення, аналіз судової практики, складення, написання та відправлення/подання адвокатом Гайдамеченком В.Г. відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Асистанс Холдинг» на рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 становить 400,00 грн/год., що є вартість однієї години роботи адвоката над складанням та роботою над відзивом. У випадку позитивного результату для клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №906/323/21, клієнт зобов`язується сплатити адвокату додатковий гонорар (винагороду) у розмірі 6000,00 грн.

З акту приймання-передачі наданих послуг від 20.12.2021 р. вбачається, що вартість професійних правничих послуг адвоката та часу витраченого на вивчення, ознайомлення, аналіз скарги ТОВ «Асистанс Холдинг» з вимогою скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2021 р. у справі №906/323/21 становить 4000,00 грн, що складається з 10 годин роботи адвоката над відзивом, вартість однієї години складання відзиву адвокатом становить 400,00 грн.

У пунктах 1.2, 1.3 акту приймання-передачі наданих послуг передбачено, що розмір гонорару адвоката за участь у судовому засіданні у справі №906/323/21 становить 2500,00 грн. 20.12.2021 р. відбулось одне судове засідання у Північно-західному апеляційному господарському суді, що становить 2500,00 грн та є гонораром адвоката, який він отримує від клієнта. За отримання позитивного результату для клієнта у справі №906/323/21 у Північно-західному апеляційному господарському суді, адвокат отримує додатковий гонорар (винагороду) у розмірі 6000,00 грн.

Пунктом 1.4. вказаного акту визначено загальну суму гонорару (винагороди), яку отримує адвокат від клієнта за результатами розгляду справи №906/323/21 у Північно-західному апеляційному господарському суді 12500,00 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру Корнинською селищною радою було сплачено адвокату Гайдамаченку В.Г., на підставі договору №40 та додаткової угоди №1, 15.12.2021 р. - 6500,00 грн та 20.12.2021 р. - 6000,00 грн.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони є плачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Водночас слід зазначити, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Варто зазначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018р. та у практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р..

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оцінюючи подані позивачем квитанції до прибуткового касового ордера від 15.12.2021 р. на суму 6500 грн та від 20.12.2021 р. на суму 6000 грн., як докази понесення витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від29.12.2017р. №148 (далі - Положення), це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.

Таким чином, позивач як орган місцевого самоврядування, під час здійснення операцій із готівкою має керуватися даним Положенням.

Пунктом 4, 5 Положення передбачено, що суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України. Суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.23 Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Касові документи можуть бути паперовими або електронними. Електронні касові документи повинні бути оформлені відповідно до вимог законодавства України у сфері електронного документообігу.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис (п.26 Положення).

У відповідності до п.28 Положення касир проводить видачу готівки тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

Пунктом 38 Положення передбачено, що установи/підприємства зобов`язані мати касу, а їх керівники зобов`язані забезпечити облаштування цієї каси та зберігання готівки у ній. Установи/підприємства відображають у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валюті. Кожна/кожне установа/підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (п.39 Положення).

З системного аналізу пунктів 4, 5, 23, 26, 38 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні вбачається, що касовий ордер має право виписувати виключно особа, яка отримала готівку за наслідком касової операції, тобто під час отримання готівки через касу такої особи з відображенням такої операції у відповідних книгах обліку.

Поряд з цим позивачем не надано суду доказів ведення касової книги та внесення готівкових коштів в касу, а тому з наданих позивачем документів неможливо встановити дійсність факту отримання уповноваженою особою готівкових коштів з каси позивача для подальшої оплати такою готівкою наданих послуг.

Водночас, матеріали справи містять копії квитанцій до прибуткового касового ордера, згідно яких адвокат Гайдамаченко В.Г. отримав від Корненської селищної ради 15.12.2021 р. - 6500 грн та 20.12.2021 р. - 6000 грн (т.2, а.с. 206). При цьому обидві квитанції до припубуткових касових ордерів не містять інформації про особу, яка діючи від імені селищної ради, як юридичної особи здійснювала внесення готівки в касу.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.76,77 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції.

На підставі вищевикладеного, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної заяви у їх сукупності, а також те, що витрати позивача (а не прибутки адвоката) мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням, які суду не подані, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування Корнинській селищній раді судових витрат на професійну правничу допомогу, як таких, що не підтверджені належними фінансовими документами, а тому заява Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №906/323/21 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Асистпнс Холдинг" 12500 гривень у справі №906/323/21 - відмовити.

2. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" січня 2021 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.