ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2022 Справа №905/2149/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., за участю секретаря судового засідання помічника судді Юрлагіної В.В. (за дорученням), розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

позовної заяви: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман Донецької області

до відповідача: Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області

про стягнення штрафу у розмірі 223555,00грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман Донецької області звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області про стягнення штрафу у розмірі 223555,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем кількості вантажу у вагонах №66596420, №67569913, №65295511, №67181172, №65288136, внаслідок чого позивачем нараховано штраф у загальному розмірі 223555,00грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.307 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 42, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані оригінал залізничної накладної №48557789, належним чином засвідчені копії: комерційного акту №496100/104 від 24.05.2021, акту загальної форми ГУ-23 №172 від 01.06.2021; розпорядження начальника станції Роти Донецької залізниці №10 від 19.01.2021; наказів про прийняття на роботу №86-ОС від 14.11.2017, №62-ОС від 17.06.2014, №278-ос від 09.08.2007; технічного паспорту ваговимірювальної техніки.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2149/21 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.11.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.12.2021, у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2149/21. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Призначено розгляд справи по суті на 22.12.2021.

21.12.2021 засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якої останній просить прийняти відзив та зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати; справу розглядати без участі представника відповідача. В обґрунтування клопотання про зменшення штрафу відповідач посилається на відсутність збитків для залізниці та заявлений розмір штрафу фактично позбавляє відповідача на отримання будь-якої економічної вигоди; маса вантажу у вагонах не перевищувала вантажопідйомність кожного з вагонів, та вчинене відповідачем правопорушення не могло створювати небезпеку під час перевезення. Відповідач зазначає, що стягнення штрафу перетворюється на несправедливо непомірний тягар для підприємства та джерело невиправданих додаткових прибутків позивача. Також, відповідачем зазначено, що складений залізницею комерційний акт, в якому зафіксовано показники нестачі, не надсилався на його адресу; матеріали позову не містять документ, що підтверджує результат зважування у відповідності до п.3.4 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.10.2012 за №1716/22028; позивачем здійснено переважування вантажу без врахування похибки та вивантаження вугілля, а різниця виведена в результаті арифметичних дій, та позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, коли їх вага не завжди відповідає маркуванню; крім того, в розділі «Є. Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» не має відмітки.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 24.01.2021.

04.01.2022 електронною поштою від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що саме протоколи зважування є друкованим відображенням результатів зважування спірних вагонів; та перевірка маси вантажу як правило проводиться таким саме способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, однак, така норма не є імперативною. Позивач наполягає, що саме комерційний акт є підставою для матеріальної відповідальності відповідача, а не акти загальної форми. Позивач заперечує щодо зменшення штрафу, зазначаючи, оскільки санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, та правильно зазначити масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст.178 та ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі вантажовідправник, відповідач) на станцію Роти Донецької залізниці на підставі залізничної накладної №48557789 у вагона №66596420, №67569913, №65295511, №67181172, №65288136, направило вантаж вугілля кам`яне навалом.

Під час оформлення залізничної накладної відправником визначена маса вантажу у вагонах №66596420 60900кг, №67569913 65400кг, №65295511 64400кг, №67181172 -63700кг, №65288136 -65600кг.

Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т), заводський №37536.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

До матеріалів справи надано акт загальної форми ГУ-23 №172 від 24.05.2021.

На підставі акту загальної форми ГУ-23 №172 від 24.05.2021 станції Роти складено комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021, в розділі Ґ «Опис пошкодження» якого зазначено, по відправці зазначеної на лицьовій стороні даного акту, проведено контрольне комісійне зважування вагона на тензометричних вагах Миронівська ТЄЦ зав.№497 ВЄТ 150 ВСД, повірених 29.03.2021.

В розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказано, що при комісійному обстеженні в присутності зам.нач.ТТЦ Миронівська ТЄЦ Двадцатова Ю.В., а/ком Чабанова В.І., вагони технічно справні, вантаж вугілля кам`яне, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж промаркован подовжньою смугою жовтого кольору 200мм по усій довжині вагону, слідів крадіжки не виявлено. Фактично при зважуванні виявилося №66596420 по документу тара 23200кг, нетто 60900кг, по вагам тара 23200кг, брутто 83460кг, нетто 60260кг, що менш док. 640кг, вагон №67569913 по документу тара 23100кг, нетто 65400кг, по вагам тара 23100кг, брутто 87840кг, нетто 64740кг, що менш док 660кг; вагон №65295511 по документу тара 23800кг, нетто 64400кг, по вагам тара 23800кг, брутто 87120кг, нетто 63320кг, що менш док. 1080кг; вагон №67181172 по документу тара 22200кг, нетто 63700, по вагам тара 22200кг, брутто 84920кг, нетто 62720кг, що менш док. 980кг; №65288136 по документу тара 23800кг, нетто 65600кг, по вагам тара 23800кг, брутто 88580кг, нетто 64780кг, що менш. док. 820. Посада нач. Вантажного району (двору) за шатним розкладом відсутня.

Комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021 підписали ДС Мороз А.Б., стар. а/ком. Рачкова О.М., а/ком Чабанова В.І.

Зважування вагону здійснено на 150тн тензометричних вагонних вагах згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (зввт) (вид ЗВВТ тензометричні, модифікація ЗВВТ ВЭТ-150ВСД, реєстраційний номер У-2050-05) станції Роти Донецької залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 22.01.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ 3 місяці, та відміткою у паспорті підтверджено, що остання (на дату складення комерційного акту) державна повірка ваг здійснена 16.12.2020.

До матеріалів справи надані розпорядження начальника станції Роти Донецької залізниці №10 від 19.01.2021; накази про прийняття на роботу №86-ОС від 14.11.2017, №62-ОС від 17.06.2014, №278-ос від 09.08.2007 на підтвердження повноважень осіб підписувати комерційний акт.

У зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем кількості вантажу у вагоні №66596420, №67569913, №65295511, №67181172, №65288136 за залізничною накладною №48661797, позивачем нараховано штраф на підставі ст. 118 Статуту залізниць України у загальному розмірі 223555,00грн.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення штрафу у розмірі 223555,00грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут), накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України, накладна №48557789 є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків за договором перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Судом встановлено, що відповідно до розділів 26 та 28 залізничної накладної №48557789 маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т), заводський №37536; правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної.

Таким чином, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладних.

Відповідно до статті 24 Статуту, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті, у зв`язку з чим суд досліджує правильність складання комерційних актів.

Так, з метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу до матеріалів справи надано комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021, який складено на вимогу одержувача відповідно до ст.52 Статуту.

За змістом комерційного акту №496100/104 від 24.05.2021 при комісійному обстеженні в присутності зам.нач.ТТЦ Миронівська ТЄЦ Двадцатова Ю.В., а/ком ОСОБА_1 , вагони технічно справні, вантаж вугілля кам`яне, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж промаркован подовжньою смугою жовтого кольору 200мм по усій довжині вагону, слідів крадіжки не виявлено. Фактично при зважуванні виявилося №66596420 по документу тара 23200кг, нетто 60900кг, по вагам тара 23200кг, брутто 83460кг, нетто 60260кг, що менш док. 640кг, вагон №67569913 по документу тара 23100кг, нетто 65400кг, по вагам тара 23100кг, брутто 87840кг, нетто 64740кг, що менш док 660кг; вагон №65295511 по документу тара 23800кг, нетто 64400кг, по вагам тара 23800кг, брутто 87120кг, нетто 63320кг, що менш док. 1080кг; вагон №67181172 по документу тара 22200кг, нетто 63700, по вагам тара 22200кг, брутто 84920кг, нетто 62720кг, що менш док. 980кг; №65288136 по документу тара 23800кг, нетто 65600кг, по вагам тара 23800кг, брутто 88580кг, нетто 64780кг, що менш. док. 820.

Комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021 підписали ДС Мороз А.Б., стар. а/ком. Рачкова О.М., а/ком Чабанова В.І.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Дослідивши надані до матеріалів справи розпорядження начальника станції Роти Донецької залізниці №10 від 19.01.2021; накази про прийняття на роботу №86-ОС від 14.11.2017, №82-ОС від 17.06.2014, №278-ос від 09.08.2007, суд встановив, що комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021 підписано повноважними особами відповідно до п.10 Правил складання актів.

Відповідно до п.8 Правил складання актів, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Одержувачу станція повинна видати складений комерційний акт у триденний термін. Видача актів одержувачам провадиться під розписку на третьому примірнику акта, який зберігається на станції. Вимоги про видачу актів від імені одержувача може пред`являти особа, яка має довіреність одержувача, оформлену згідно із законодавством. Вимоги про видачу актів можуть пред`являтися протягом шести місяців від дня видачі вантажу (п.14 Правил складання актів).

З наведених положень вбачається, що комерційний акт вручається одержувачу у триденний термін на його вимогу, яка може пред`являтись протягом шести місяців від дня видачі вантажу, при цьому законодавчо визначеного обов`язку видати чи направити комерційний акт саме відправнику ані зазначені правила ані норми чинного законодавства не містять, у зв`язку з чим посилання відповідача є безпідставними.

Згідно з п.3.4 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442 результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

Пунктом 3.5 вказаної Інструкції, у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою.

Інструкція «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті» затверджена наказом №442 від 31.07.2012, при цьому з технічного паспорту вагонних ваг, на яких станцією призначення здійснено переважування вбачається, що зазначений засіб вимірювальної техніки прийнято в експлуатацію 22 січня 2007 року, тобто до набрання чинності Інструкцією, у зв`язку з чим використання означених ваг допускається без друкувального пристрою.

Посилання відповідача на ті обставини, що зважування та завантаження вантажу у вагони здійснювалось на справних та повірених 200 тонних вагонних вагах, тоді як, переваження на станції Роти вчинено на 150 тонних вагах без урахування похибки та зважування тари (вагони) без вантажу, а різниця в масі виведена шляхом простих арифметичних дій, не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Згідно п.п.5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, однак не виключно. Таким чином, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Щодо посилання відповідача про не заповнення розділу «Є» комерційного акту, суд зазначає, що відповідно до п. 12 Якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено».

Враховуючи, що комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021 складений на станції призначення, розділі «Є» не заповнюється.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України та ч.1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 2 Статуту визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, визначається відправником.

Так, статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 122 Статуту за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Комерційний акт №496100/104 від 24.05.2021 за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. №334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за №567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №496100/104 від 24.05.2021, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Провізна плата за перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної №48661797 у вагонах складає: №66596420 8839,00грн, №67569913 8968,00грн, №65295511 8968,00грн, №67181172 8968,00грн, №65288136 8968,00грн.

Згідно з приписами ст.ст.118, 122 Статуту залізниць, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 223555,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 223555,00грн за накладною №48557789 на підставі комерційного акта №496100/104 від 24.05.2021 є правомірними.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення штрафу до однієї провізної плати, суд вказує про таке.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Статтею 551 ЦК України передбачено, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Здійснивши аналіз наведених норм, суд зазначає, що ані Цивільним кодексом України, ані Господарським кодексом України, які є законами України, не встановлена неможливість зменшення неустойки, розмір якої передбачений актами цивільного законодавства, зокрема Постановами Кабінету Міністрів України.

Також, в чинному законодавстві України не міститься переліку обставин, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №910/16925/18.

Встановлення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав передбачених законодавством.

Статутом не врегульоване питання зменшення розміру штрафу на відміну від законів - Цивільного та Господарського кодексів, які мають вищу юридичну силу порівняно із Статутом залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України.

Відсутність можливості зменшення розміру штрафу, передбаченого законодавством, та його стягнення без врахування судом конкретних обставин справи, зокрема, характеру вчиненого порушення, негативних наслідків (в тому числі і можливих), та їх співмірності з розміром штрафних санкцій, може призвести до ситуації коли за різні по характеру та наслідкам правопорушення судом може бути стягнений один і той саме розмір штрафу, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства щодо справедливого вирішення справи судом.

Відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Посилання відповідача, що заявлений штраф позбавляє останнього на отримання будь-якої економічної вигоди, суд відхиляє, оскільки підприємницька діяльність відповідача здійснюється на власний ризик.

Разом з тим, відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: при перевезенні мінерального палива.

Оскільки вантаж вугілля кам`яне не поіменоване в алфавіті, є мінеральним твердим паливом, норма недостачі становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

Досліджуючи обставини справи, судом встановлено, що з огляду на норму природної втрати (1%) недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає:

у вагоні №66596420 маса нетто 60900кг, норма недостачі 609кг, фактично виявлена недостача 640кг, відповідальна недостача 31кг;

у вагоні №67569913 маса нетто 65400кг, норма недостачі 654кг, фактично виявлена недостача 660кг, відповідальна недостача 6кг;

у вагоні №65295511 маса нетто 64400кг, норма недостачі 644кг, фактично виявлена недостача 1080кг, відповідальна недостача 436кг;

у вагоні №67181172 маса нетто 63700кг, норма недостачі 637кг, фактично виявлена недостача 980кг, відповідальна недостача 343кг;

у вагоні №65288136 маса нетто 65600кг, норма недостачі 656кг, фактично виявлена недостача 820кг, відповідальна недостача 164кг.

Разом з тим, штраф за визначення неправильної маси вантажу у кількості 31кг у вагоні №66596420 становить 44195,00грн та у кількості 6кг у вагоні №67569913 становить 44840,00кг.

Суд враховує, що фактична маса вантажу, яка виявлена під час перевірки, не перевищувала вантажопідйомність кожного з вагонів, а отже вчинене відповідачем правопорушення не могло створювати небезпеку на під час перевезення.

Крім того, позивачем не доведено настання або можливість настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення, та стягнення штрафу в розмірі 44840,00грн за невірно вказану масу вантажу у вагоні №67569913 менше лише на 6кг та в розмірі 44195,00грн за невірно вказану масу вантажу у вагоні №66596420 менше лише на 31кг є вочевидь неспіврозмірним вчиненому порушенню, та такий розмір штрафу не може вважатися розумним та справедливим.

З огляду на викладене, стягнення штрафу в такому розмірі вочевидь перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та не спрямовано на розумне стимулювання боржника виконувати зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача, та вважає, що співрозмірний та справедливий розмір штрафу за невірно вказану масу вантажу у вагонах №66596420 та №67569913 становить розмір 1 провізної плати у вказаних вагонах, а саме, штраф за невірно вказану масу вантажу у вагоні №66596420 становить 8839,00грн та у вагоні №67569913 становить 8968,00грн.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача штраф у загальному розмірі 152327,00грн.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 74, 77, 86, 123, 127, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області про стягнення штрафу у розмірі 223555,00грн задовольнити частково.

Стягнути з підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар Донецької області (85670, Донецька обл., Волноваський р-н, місто Вугледар, вул. Магістральна, будинок 4; ідентифікаційний код: 34032208) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ідентифікаційний код: 40150216) штраф у розмірі 152327,00грн, судовий збір у розмірі 2284,90грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, встановленому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Чернова

У судовому засіданні 24.01.2022 складено та підписано повний текст рішення.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.