ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року м. Дніпро Справа № 904/7016/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р. у справі № 904/7016/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення 265 023,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р. (повний текст складено - 14.07.2021р., суддя - Колісник І.І., м. Дніпро) у справі № 904/7016/20 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс" збитки у сумі 265 023,45 грн., завдані неналежним виконанням договору перевезення, судовий збір у сумі 3 975,35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору-заявки № 253 від 30.04.2020р. щодо належного перевезення вантажу, забезпечення його збереження та наявності повного складу цивільного правопорушення відповідача. Суд дійшов висновку, що відсутність своєї вини відповідач не довів, а тому є особою, зобов`язаною відшкодувати збитки за втрату належного позивачу майна у заявленій до стягнення сумі. Вантаж був прийнятий до перевезення, що підтверджується підписами вантажовідправника та водія, залученого до виконання перевезення самим же відповідачем-експедитором, без жодних зауважень та заперечень. З урахуванням встановлених обставин справи та висновків суду у даній справі інші доводи відповідача не спростовують позовних вимог.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р., відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права;

- предметом судового розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення 265 023,45 грн. збитків за договором перевезення. Як було заявлено сторонами у справі та встановлено судом, за фактом перевезення вантажу від 30.04.2020р. Усатівським ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області згідно ЄРДР зареєстровано заяву позивача за фактом викрадення товару невідомими особами (ЄРДР №0000226 від 02.05.2020). З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що вантаж до перевезення прийнятий громадянином ОСОБА_2 . Між скаржником та третьою особою ФОП Молодан С.А. задля виконання перевезення вантажу було укладено договір перевезення вантажу № 253 від 29.04.2020. ФОП Молодан С.А. зазначив скаржнику, що він виконає перевезення належним йому транспортним засобом марки ДАФ з напівпричепом під керуванням водія ОСОБА_3 . В ході розгляду даної справи, встановлено, що водій з невідомих для скаржника причин не погоджуючи питання зі скаржником був замінений, тобто замість Кравченко Р.М., за кермом наведеного вище автомобіля був Кулаковський Е.В. Таким чином, невідомо чому товар був переданий не тій особі. Так, обов`язок, щодо перевірки даних транспортного засобу та водія які прибули під завантаження покладається на вантажовідправника. Таким чином, заміна водія та допуск його до завантаження відбулася не з вини відповідача, а з боку ТОВ "Крайтекс-Сервіс". Причини, по яким позивач здійснив заміну водія, не було встановлено;

- розкрадання товару відбулось з боку працівників ТОВ "Крайтекс-Сервіс". Разом з тим, позов заявлено виключно до відповідача, в той час як до ФОП Молодан С.А. позовні вимоги, як до перевізника, не були заявлені, та не було його залучено в якості третьої сторони. Суд дані факти залишив без уваги та не залучив до участі в справі належного відповідача перевізника ФОП Молодан С.А., хоча саме перевізник несе всю відповідальність за збереження вантажу, та у разі якщо заміна водія була виконана ФОП Молодан С.А., то саме він є відповідальним за спричинені збитки;

- відповідачем доведено обставину для звільнення його від відповідальності за втрату (крадіжку) вантажу, зокрема те, що нестача вантажу не є наслідком протиправних дій чи бездіяльності з боку відповідача, а халатність, недбальство, а може і умисел з боку позивача. Нестача вантажу, яка сталася внаслідок крадіжки, не є наслідком протиправних дій або бездіяльності відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову;

- також підставою для відмови в задоволенні позову є і той факт, що ТТН № Р1778 від 30.04.2020р. є підробленою. Єдиним належним доказом, який би міг свідчити про перелік товару, який був відвантажений, мали слугувати видаткові накладні, зазначені в розділі "Відомості про вантаж" ТТН № Р1778 від 30.04.2020р. Таких належних доказів як видаткові накладні з повним переліком товару випущеного зі складу для перевезення 30.04.2020р. позивачем надано не було. Документ з переліком товару, із зазначенням на ньому рукописного тексту "Загальний перелік товару згідно накладних" не може слугувати належним доказом так як не є первісним документом. Даний напис не уточнює згідно яких накладних, та чи саме цей товар був завантажений в автомобіль;

- як стало відомо в ході розгляду справи, товар був знайдений працівниками поліції та повернутий позивачу, який зробив акт недостачі. В той же час позивач не запросив відповідача для складання акту недостачі, з метою об`єктивності.

2.2. Узагальнені доводи учасників провадження у справі, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та запереченнях на відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р. залишити без змін. Посилається на те, що у відповідності до приписів ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Жодних обставин непереборної сили, які б могли мати місце в даному випадку відповідачем зазначено не було. Наявність протиправних дій не є непереборною силою. За договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 253 від 30.04.2020р. ФОП Борисовим О.Є. було надано в якості свого представника (особа, що повинна була здійснювати перевезення за дорученням відповідача) - водія ОСОБА_3 та автомобіль: ДАФ НОМЕР_1 ; п/п НОМЕР_2 , що підтверджено підписом та печаткою Борисова О.Є. В п. 11 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1977р. № 363 зазначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Згідно з п. 11.3 вказаного Наказу Міністерства транспорту України водій (експедитор Перевізника) ставить свій підпис на паперовій копії ТТН про прийняття ним вантажу для перевезення. Відповідно до п. 11.4 цього Наказу Міністерства транспорту України після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. Таким чином, водій перевізника взяв на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу, зазначивши на ТТН свій підпис. До матеріалів справи долучено копію документів ОСОБА_3 , що було пред`явлено ТОВ "Крайтекс-сервіс" під час виконання перевезення довіреною особою від імені відповідача. Враховуючи умови договору, ТОВ "Крайтекс-сервіс" було завантажено товар на автомобіль відповідача та підписано з водієм ТТН. Таким чином, позивач був ознайомлений з документами водія під час завантаження вантажу та складання ТТН. Позивач акцентує увагу суду на тому, що відповідач несе відповідальність за дії водія ОСОБА_3 , оскільки відповідачем залучено дану особу до перевезення вантажу позивача. Саме відповідач повинен був розуміти, яка саме особа буде діяти від його імені. Відповідач не повідомив позивача про факт скоєння крадіжки або про протиправні дії водія чи інші обставини перевезення. Крім того, водієм відповідача не було вжито всіх необхідних заходів щодо усунення обставин, що зумовили втрату товару, а також після зазначеної події не вдалося визначити місцезнаходження водія та зв`язатися з ним. Саме відповідач відповідає за дії осіб, які залучені ним, в тому числі і за дії субпідрядних організацій. Позивач направив позов саме до тієї особи, з якою у нього укладені договірні відносини з перевезення. Відповідач за власною ініціативою без участі позивача залучив третіх осіб до виконання своїх зобов`язань за договором-заявкою № 253 від 30.04.2020р., укладеним між позивачем та відповідачем. Також висновок експерта товарознавчої експертизи № 20-6984 від 15.01.2021р. підтверджує суму збитків нанесених ТОВ "Крайтекс-сервіс" у розмірі 265 023,45 грн. При цьому, відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу з`ясування обставин перевезень та складання акту. Хоча, саме відповідач відповідав за товар, проте ним взагалі не вчинено жодних дій.

В запереченні на відзив відповідач просить відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Крайтекс-сервіс" залишити без розгляду, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р. у справі № 904/7016/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Крайтекс-сервіс" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих під час перевезення вантажу у розмірі 265 023, 45 грн. відмовити. Посилається на те, що водій ОСОБА_3 вантаж не отримував, його водійське посвідчення позивачем не перевірялось, він не підписував товарно-транспортну накладну, а це свідчить, що перевізник ОСОБА_1 не отримував вантаж до перевезення. Відповідачу не відомо, за яких обставин позивач передав вантаж до перевезення ОСОБА_2 , коли і за яких обставин було складено товарно-транспортну накладну, хто її підписував, однак даною інформацією добре володіє позивач, який приховує дану інформацію, що свідчить про зловживання процесуальними правами, та доводить безпідставність позовних вимог. Саме позивач мав перевірити, який транспортний засіб прибув на завантаження, його цілісність та стан, наявність документів на авто та водійське посвідчення. Також позивач мав пересвідчитись в повноваженнях особи, якій він передав вантаж. Позивач приховав інформацію, що замість ОСОБА_3 позивач відвантажив вантаж ОСОБА_2 таким чином, саме через бездіяльність позивача відбулась втрата вантажу. Позивач не мав права без згоди перевізника здійснювати заміну транспортного засобу та особу водія. Відповідач враховуючи ті обставини, що постійно знаходиться у м. Дніпро, не мав можливість перевірити особу водія та вантажний засіб, який було подано під завантаження. Також відповідач не міг перевірити справжність документів, оскільки не мав фізичного контакту з особою, яка прибула на завантаження, однак це міг зробити позивач однак не пересвідчився в наявності та справжності документів. Отже, доводи позивача про те, що вантаж було прийнято до перевезення водієм перевізника є припущенням, та недостовірним, так як позивачу добре відомо, якою особою було отримано вантаж. Позивач не надав доказів того, що відповідач був проінформований про те, що автомобіль та вантаж були знайдені, та його запрошують для складання акту прийому та здачі. Згідно п. 15.5 Правил перевезення вантажів № 363 у разі відмови скласти акт, чи його підписувати залучаються незацікавлені особи. Однак, відповідач не відмовлявся від складання акту, і це не спростовується позивачем. Позивач свідомо усунув відповідача від складання акту прийому передачі з метою його фальсифікації, оскільки у разі наявності відповідача при прийомі товару могло бути виявлено фіктивність даних зазначених в ТТН № Р1778 від 30.04.2020р. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що акт недостачі було підписано працівником поліції, однак дане спростовується копією акту недостачі, який не містить підпису незацікавленої особи - працівника поліції. Посилання позивача на висновок експерта, яким доводиться розмір збитків є недостовірним, оскільки експерт робив оцінку збитків з акту недостачі, розробленого та завіреного лише самим позивачем та не є об`єктивним, а відтак не може бути прийнятий судом.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 29.11.2021р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.12.2021р.

20.12.2021р. в судовому засіданні представник відповідача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник позивача проти її доводів заперечував.

В судовому засіданні 20.12.2021р. оголошено перерву до 19.01.2022р.

19.01.2022р. в судовому засіданні представник відповідача надав додаткові пояснення по апеляційній скарзі, після чого виступив у судових дебатах.

В судовому засіданні 19.01.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розгляд заяв та клопотань учасників провадження у справі.

29.11.2021р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому він просив витребувати копію обвинувального акту відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190 ч. 4 ст. 358 КК України по кримінальному провадженню № 0000226 у ТОВ "Крайтекс-сервіс" та Біляївської окружної прокуратури.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Згідно із ч. 2 ст. 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Апеляційним господарським судом встановлено, що клопотання відповідача не містить підпису відповідача, що підтверджується Актом Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021р. № 06-21/214/21. В зв`язку з чим, клопотання залишається без розгляду.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс" (надалі позивач, замовник) та Фізичною особою підприємцем Борисовим Олександром Євгеновичем (надалі відповідач, експедитор) укладено договір-заявку № 253 від 30.04.2020р. на перевезення вантажу (надалі договір).

За вказаним договором сторони визначили наступні умови:

Кількість замовлених автомобілів: 1 (один).

Тип автомобіля: критий, заднє завантаження.

Маршрут: м. Одеса м. Херсон.

Найменування вантажу: тнп на європалетах.

Вага вантажу (на один автомобіль): до 20 т, об`єм 86м3.

Дата завантаження: 30.04.2020р.

Дата розвантаження: 01.05.2020р.

Вантажовідправник, адреса завантаження: Товариство з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс", м. Одеса, Ленінградське шосе, 27.

Вантажоодержувач, адреса розвантаження: Товариство з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс", м. Херсон, вул. Домобудівельна, 14.

Розмір та форма оплати: 4600,00 грн. б/р без ПДВ за фактом розвантаження автомобіля.

Відповідальність за збереження вантажу з моменту розвантаження до моменту прийняття товару на складі вантажоодержувача несе перевізник.

Відповідальність сторін регулюється чинним законодавством України і положеннями цього договору-заявки.

Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за повну та часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталося в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення і його здачею вантажоодержувачеві, у розмірі вартості загубленого або пошкодженого вантажу.

За договором визначено надання автомобіля: ДАФ НОМЕР_1 ; п/п НОМЕР_2 . П.І.Б. водія: ОСОБА_4 НОМЕР_3 .

Після завантаження автомобіля складено товарно-транспортну накладну № Р1778 від 30.04.2020р. з наступними відомостями: автомобіль - ДАФ НОМЕР_1 ; п/п НОМЕР_2 ; автомобільний перевізник - Фізична особа-підприємець Борисов Олександр Євгенович; водій - ОСОБА_4 ; замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс"; пункт навантаження - м. Одеса, Ленінградське шосе, 27, пункт розвантаження - м. Херсон, вул. Домобудівельна, 14; вантаж побутова хімія та косметика, всього прийнято до перевезення вантаж загальною вартістю 960 069,07 грн. Підпис водія ОСОБА_3 у товарно-транспортній накладній наявна (т. 1, а. с. 50 - 52).

Право власності на товар, який позивач завантажив до перевезення, підтверджується видатковими накладними, за якими позивач придбав у свою власність товар (т. 1, а. с. 73 - 251; т. 2, а. с. 1 - 19).

Прийнятий до перевезення вантаж у встановлений договором строк до місця призначення не доставлено. Звернувшись до відповідача за інформацією щодо місцезнаходження автомобіля з вантажем, позивач відповіді не отримав.

02.05.2020р. відкрито кримінальне провадження № 0000226 про вчинення злочину відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Крайтекс-Сервіс" за викрадення майна позивача.

06.05.2020р., під час слідства у зазначеному кримінальному провадженні, було знайдено частину спірного вантажу позивача, про що складено перелік товару, вилученого під час обшуку та прийнятого на відповідальне збереження (т. 1, а. с. 33 - 49). Також складено акт недостачі товару на загальну суму 265 023,45 грн. (т. 1, а. с. 8 11, 69 - 72).

Згідно із висновком експерта № 20-6894 від 15.01.2021р. товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000226, проведеної судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Сакал І.А., ринкова вартість сто двадцяти п`яти найменувань майна, переліченого в акті недостачі товарів, згідно накладних ТОВ "Крайтекс-Сервіс", на момент вчинення кримінального правопорушення 02.05.2020р., по кожному найменуванню за одиницю, вказана в колонці № 6 дослідницької частини висновку. Загальна ринкова вартість майна складає 265 023,45 грн. при умові відповідності товару, нормативним документам України (т. 2, а. с. 113-122).

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 08.12.2020р. про відшкодування збитків, завданих під час перевезення товару, що становить вартість втраченого товару у сумі 265 023,45 грн. Надсилання вказаної претензії підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та поштовою накладною від 08.12.2020р. (т. 1, а. с. 53-54).

Відповідач відповіді на претензію не надав, вартість втраченого товару не відшкодував позивачу, що й стало причиною спору у даній справі.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення 265 023,45 грн. збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем умов договору перевезення.

Предметом доказування у справі є обставини щодо обсягу відповідальності відповідача за укладеним договором та наявності правових підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачем збитків від втрати вантажу під час його перевезення.

З урахуванням змісту спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та запереченням щодо неї, враховує наступні норми законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст. 144 ГК України щодо підстав виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитор (транспортний експедитор) це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Таким чином, транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Згідно із ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363 (надалі - Правила) договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання. Експедитор транспортний - працівник, який забезпечує виконання комплексу операцій транспортно-експедиторського обслуговування під час перевезення вантажів. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

З метою виконання зобов`язань за договором, укладеним із позивачем, відповідач як експедитор попередньо уклав договір на перевезення вантажу № 253 від 29.04.2020р. з перевізником - ФОП Молоданом Сергієм Андрійовичем, таким чином самостійно залучивши до виконання своїх обов`язків третю особу.

За вказаним договором перевезення сторони домовилися щодо перевезення вантажу, яке за маршрутом, адресами та датами завантаження й розвантаження товару, а також щодо вантажовідправника й вантажоодержувача, водія й автомобіля повністю збігаються з вихідними даними, які зазначені у договорі-заявці № 253 від 30.04.2020р., укладеному сторонами у даній справі (т. 2, а. с. 134).

Оцінюючи ці два договори, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що за своєю правовою природою договір-заявка № 253 від 30.04.2020р. на перевезення вантажу, враховуючи статус відповідача - експедитор, предмет договору -перевезення вантажу та умови договору - надання автомобіля ДАФ НОМЕР_1 та водія Кравченка Р.М. саме експедитором, покладання відповідальності за збереження вантажу на перевізника без залучення його у якості окремої сторони у договорі-заявці є договором транспортного експедирування, в якому обов`язки відповідача-експедитора на перевезення вантажу мають одночасно виконавчий та організаційний характер, що узгоджується зі змістом ст. 929 ЦК України.

Щодо заперечень відповідача стосовно недоліків товарно-транспортної накладної № Р1778 від 30.04.2020р. апеляційний господарський суд враховує наступне.

Відповідно до п. 11.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом (п. 11.2 Правил).

Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином (ч. 5 ст. 308 ГК України).

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники (п. 11.4 Правил).

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається перевізнику (п. 11.5 Правил).

Вантаж був прийнятий до перевезення, що підтверджується підписами вантажовідправника та водія, залученого до виконання перевезення самим же відповідачем-експедитором, без жодних зауважень та заперечень.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, серед іншого, у разі втрати або нестачі вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 932 ЦК України встановлено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 ЦК України).

Оскільки відповідачем не було забезпечено виконання належним чином умов договору-заявки № 253 від 30.04.2020р. на перевезення вантажу автомобільним транспортом, він має нести відповідальність за неналежне виконання умов договору.

Нормами ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

З урахуванням наведеного, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Відповідачу ж потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Вина експедитора у порушенні договору транспортного експедирування презюмується та не підлягає доведенню замовником.

Надані відповідачем докази, зокрема, товарно-транспортна накладна № Р1778 від 30.04.2020р., видаткові накладні на товар, отриманий ТОВ "Крайтекс-Сервіс", Акт недостачі товарів згідно накладних свідчать про факт заподіяних позивачу збитків в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору-заявки № 253 від 30.04.2020р.

Відповідачем не доведено відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Надані в матеріалах справи докази свідчать про те, що до Біляєвського районного суду Одеської області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 02.05.2021р., відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Разом із тим, на час розгляду даної справи розгляд кримінальної справи № 496/2130/21 не завершено, вирок за результатом розгляду не винесено.

Обґрунтовуючи розмір завданих збитків позивач посилався на той факт, що співробітниками Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області в результаті обшуку знайдено частину викраденого товару (майна) ТОВ "Крайтекс-Сервіс".

Знайдена частина товару зафіксована у переліку вилученого під час обшуку та прийнятого на відповідальне зберігання товару на загальну суму 691 672,30 грн.

Даний перелік товарів, підписаний товарознавцем Морозовою А.В., Астапєєвим Є.В., долучено до матеріалів кримінального провадження слідчим Темченко О.О.

Також був складений акт недостачі товарів згідно накладних на суму 265 023,45 грн., які були викрадені під час здійснення перевезення вантажу.

Акт недостачі товарів згідно накладних, підписаний товарознавцем Морозовою А.В., Астапєєвим Є.В., долучений до матеріалів кримінального провадження слідчим Темченко О.О.

Позивач також посилався на висновок експерта № 20-6984 від 15.01.2021р. товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000226. Виконання експертизи було доручено судовому експерту Сакал Ігорю Анатолійовичу, який має повну вищу технічну освіту, третього кваліфікаційного класу судового експерта 12.1- визначення вартості машин, устаткування, сировини та споживчих товарів, свідоцтво № 21-Д, видане ЦЕКК МЮ України від 24.06.2020р., дійсне до 24.06.2023р. (т. 2, а. с. 113-122).

Відповідно до вказаного експертного висновку вартість сто двадцяти п`яти найменувань майна, переліченого в акті недостачі товару згідно накладних ТОВ "Крайтекс-Сервіс" на момент вчинення кримінального правопорушення 02.05.2020р. становить 265 023,45 грн. У висновку експерт зазначив, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Висновок підготовлений для подання до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що експертиза хоча й проведена у кримінальному провадженні, але містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі. Тому вона є належним і допустимим доказом для визначення з урахуванням інших доказів суми збитків. Відповідач не спростував висновків експерта.

Можливість використання експертизи, що проведена у кримінальному провадженні, як доказу для підтвердження обставин справи у справах іншого провадження, підтверджено Верховним Судом у постанові від 05.02.2020р. у справі № 461/3675/17.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору-заявки № 253 від 30.04.2020р. щодо належного перевезення вантажу, забезпечення його збереження та наявності повного складу цивільного правопорушення відповідача. Оскільки відсутності своєї вини відповідач не довів, він є особою, зобов`язаною відшкодувати позивачу збитки за втрату належного позивачу майна у заявленій до стягнення сумі.

За наведених обставин, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції з`ясував істотні обставини із застосуванням передбачених ст. 86 ГПК України критеріїв дослідження доказів щодо оцінки кожного такого доказу окремо та в їх сукупності в цілому, забезпечив дотримання стандартів доказування, визначених процесуальним законом. Дотримання вимог ст. 86 ГПК України свідчить про прийняття законного та обґрунтованого судового рішення у справі відповідно до вимог ст. 236 ГПК України, а незгода відповідача з рішенням суду за результатом розгляду справи не свідчить про прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції та не свідчать про наявність підстав для скасування судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021р. у справі № 904/7016/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 25.01.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль