ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа №909/484/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

при секретарі судового засідання Матіїшин Х.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», б/н від 01.11.2021 (вх.№01-05/3695/21 від 08.11.2021),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2021 (повний текст рішення складено 12.10.2021)

у справі №909/484/21 (суддя Стефанів Т.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до відповідача Долинської міської ради Івано-Франківської області

за участю Івано-Франківської обласної прокуратури

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки,

за участю представників від:

прокуратури - Винницька Л.М.,

позивача - Малета А.І.,

відповідача - Федор М.М.,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2021 у Господарський суд Івано-Франківської області звернулось публічне акціонерне товариство «Укрнафта» з позовом до Долинської міської ради про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки площею 19,1995 га, що є частиною земельної ділянки 47,0733 га за кадастровим номером :01:030:0013 для розміщення та обслуговування 23-ох діючих свердловин: за №№715, 524, 612, 113, 328, 309, 916, 812, 112, 905, 327, 317, 307, 118, 911, 753, 278, 644, 206, 705, 237, 308, 704 у редакції запропонованій позивачем.

Заявою від 12.07.2021 (а.с.209,т.1) позивач уточнив позовні вимоги, а саме просить визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 12,9878 га і додає до заяви проект договору, яка прийнята судом до розгляду.

Дана заява позивача є зміною предмету позову, яка подана відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України і прийнята місцевим господарським судом до розгляду і розглянута.

На заяву позивача про зміну предмета позову Долинською міською радою подано відзив (а.с.1-2,т.2).

В обґрунтування вказаного позову зазначає, що у зв`язку з ліквідацією трьох сверловин за №№283, 606, 803 починаючи з 26.11.2017 позивачу для обслуговування решти 23-ох свердловин необхідно земельну ділянку площею 12,9878 га щодо передачу в оренду якої ухиляється відповідач. Позивач як власник спецдозволів на використання 23-ох свердловин, звернувся до Долинської міської ради з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки площею 12,9878 га, на якій ці об`єкти розташовано, проте відповідач ухиляється від підписання договору у запропонованій позивачем редакції, оскільки вважає, що позивач використовує земельну ділянку площею 47,0733 га на якій розміщено 26 свердловин, а не площею 12,9878 га на якій розміщено 23 свердловини, чим порушує його право на укладення зазначеного договору. Позивач вважає, що внаслідок цього порушується принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2021 у справі №909/484/21 у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено, оскільки у відповідача відсутнє волевиявлення у формі відповідного рішення щодо укладення договору в редакції, запропонованій позивачем, що є необхідною умовою для визнання договору укладеним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що:

1)висновок суду першої інстанції про те, що несформованість земельної ділянки щодо якої позивач просить укласти спірний договір оренди не може нівелювати право позивача вимагати від відповідача оформити на своє ім`я документацію на користування земельною ділянкою, яку фактично обіймають 23 свердловини позивача;

2)не врахувавши рішення Державної служби геології та надр України за №428-12/2020 від 04.02.2020, яким зупинено дії спеціального дозволу на видобування корисних копалин до оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, місцевий господарський суд не врахував, що бездіяльність відповідача завдає шкоди позивачу;

3)місцевий господарський суд не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, від 16.06.2020 у справі №689/26/17, від 20.01.2021 у справі №318/1274/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18 щодо цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою та право особи, яка набула на об`єкт нерухомості право власності вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою тією площею, яка необхідна для обслуговування.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та прокурор, який діє в його інтересах, погодились з висновками місцевого господарського суду та навели мотиви, аналогічні викладеним в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

У судове засідання 17.01.2022 з`явились представники учасників справи та прокурор.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Прокурор та представник відповідача у судовому засіданні заперечили проти апеляційної скарги позивача та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши представників сторін та прокурора, дослідивши доводи і заперечення наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі встановленими судом першої інстанції та неоспореними обставинами, а також обставини, встановленими судом апеляційної інстанції, і визначеними відповідно до них правовідносини вбачається, що між Долинською міською радою (орендодавець) та ПАТ «Укрнафта» (орендар) укладено договір №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР від 01.07.2005 за умовами пунктів 1-3 якого орендодавець надав, а орендар прийняв у платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 47,0733 га кадастровий номер :01:030:0013, для обслуговування 26 свердловин за №№803, 715, 524, 260, 612, 113, 328, 309, 916, 812, 112, 905, 327, 283, 317, 307, 118, 911, 753, 278, 644, 206, 705, 237, 308, 104, які знаходяться у м. Долина.

У подальшому між сторонами уклаладено додаткову угоду №1 від 15.07.2015, відповідно до умов якої строк дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки за №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР від 01.07.2005 поновлено на 2 роки, а також змінено нормативну грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати.

31.07.2017 ПАТ «Укрнафта» направила на адресу Долинської міської ради лист №11МГВ-2206, яким повідомила останню про намір повернути частину земельної ділянки площею 27,8738 га за договором оренди земельної ділянки №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР у зв`язку з тим, що на орендованій земельній ділянці окрім свердловин, знаходяться болота, чагарники, пасовища, присадибні ділянки, які не використовувались та не використовуються у господарській діяльності позивачем, а також просив надати дозвіл на виготовлення нової технічної документації із землеустрою та укласти новий договір оренди земельної ділянки площею 19,1995 га.

17.08.2017 Долинська міська рада прийняла рішення № 843-29/2017 про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 47,0733 га кадастровий номер :01:030:0013 терміном на 5 років; зобов`язала ПАТ «Укрнафта» укласти угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки з дати прийняття рішення та провести його державну реєстрацію. Два примірника проекту додаткової угоди №2 до договору оренди №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР направила на адресу позивача (лист №55/05-17/18в від 02.10.2017). Позивач відхилив оферту відповідача та повернув примірники угоди без підписання (лист № 18юр-3086 від 20.10.2017).

25.11.2017 позивач направив відповідачу акт приймання-передачі земельної ділянки площею 47,0733 га з оренди у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР від 01.07.2005 (лист №11МГВ-3475 від 10.11.2017). Долинська міська рада вказаний акт не підписала, натомість звернулась до господарського суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди №2 до договору оренди земельної ділянки №2/3-3/69-ОР/961/05-ОР, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 14.07.2005 за №04.05.303.00084. ПАТ «Укрнафта» в свою чергу подала зустрічний позов про визнання припиненим 26.11.2017 вказаного договору оренди.

16.05.2018 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яке набрало законної сили 12.06.2018, яким в позові Долинської міської ради та ПАТ «Укрнафта" відмовив.

Підставою для відмови став факт встановлення судом обставин, що свідчили про припинення договору оренди земельної ділянки № 2/3-3/69-ОР/961/05-ОР, зареєстрований у Державному реєстрі земель 14.07.2005 за № 04.05.303.00084, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, судом першої інстанції правильно враховано, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області 16.05.2018 у справі №910/23502/17 як доказ того, що договірні відносини між сторонами відсутні.

За змістом позовної заяви позивача з 26.11.2017 і по даний час, ПАТ «Укрнафта» використовує у своїй господарській діяльності земельну ділянку площею 12,9878 га необхідну для здійснення господарської діяльності та обслуговування свердловин, які розміщені на ній. В зв`язку з чим, ПАТ «Укрнафта», неодноразово зверталось до Долинської міської ради з проханням надати дозвіл на поділ земельної ділянки площею 47,0733 га та надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку площею 19,1995 га (згідно з уточненнями 12,9878 га), для подальшого укладення договору оренди на меншу земельну ділянку, в підтвердження чого приєднав до матеріалів справи листи направлені на адресу відповідача з відмітками про їх отримання.

Відповідач не приймав жодних рішень, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи листами відповідача.

23.04.2021 позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір оренди на меншу земельну ділянку за площею 19,1995 га, що підтверджується листом №35, до якого долучений проект договору. Відповідно до проекту договору оренди земельної ділянки, його дія відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, застосовується з 01.01.2019 до правовідносин, які виникли між сторонами щодо використання орендарем земельної ділянки для розміщення та обслуговування 23-ох діючих свердловин.

11.05.2021 Долинська міська рада направила на адресу позивача лист №18/05-17/1579, відповідно до якого відмовилась від укладення договору оренди та повернула вказаний договір без підпису. Як вбачається з вказаного листа підставами для відмови в укладенні договору стали відсутність сформованої земельної ділянки меншої площі та рішення про передачу в оренду земельної ділянки яку запропонував позивач.

Позивач вважає, що відповідач своїми рішеннями, діями та бездіяльністю порушує його право мати правовстановлюючий документ на право користування земельною ділянкою необхідною для розміщення та обслуговування діючих 23-ох свердловин, у зв`язку з чим звернувся в суд за захистом порушеного права з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки площею 19,1975 га (згідно з уточненнями 12,9878 га).

Предметом спору у справі, яка розглядається є вимога ПАТ «Укрнафта» про визнання укладеним договору оренди землі у редакції, викладеній позивачем, у пунктах 1.1 та 2.1 якого передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промислового призначення площею 12,9878 га для обслуговування діючих свердловин №№715, 524, 612, 113, 328, 309, 916, 812, 112, 905, 327, 317, 307, 118, 911, 753, 278, 644, 206, 705, 237, 308, 704, які знаходяться в межах населеного пункту за адресою: м.Долина, вул. Підлівче.

Судами з`ясовано, що земельна ділянка площею 19,1995 га, щодо оренди якої виник спір у даній справі, є частиною земельної ділянки 47,0733 га за кадастровим номером :01:030:0013, яка орендувалась позивачем до виникнення спірних правовідносин, а саме до 26.11.2017.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц вказала на те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди і наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України, приписи якої кореспондуються зі статтею 1 Закону України в "Про оренду землі", визначено, що засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, є правом оренди земельної ділянки.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (за змістом частини дев`ятої статті 93 Земельного кодексу України та частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом статті 144 Конституції України, статей 12, 122 Земельного кодексу України, до виключної компетенції, зокрема, міських рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 1 статті 124 зазначеного Кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

З наведеного вбачається, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення відповідного договору оренди. Тобто прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є необхідною умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №32/563).

Ураховуючи положення чинного на час звернення позивача до суду законодавства, правову позицію викладену Верховним Судом, зокрема, у справі №32/563, а також обставини, встановлені судами під час розгляду справи №300/179/20, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020, у зв`язку із відсутністю на час звернення до суду з позовом відповідного рішення органу місцевого самоврядування, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання укладеним договору оренди землі в судовому порядку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Долинської міської ради з листами №11МГВ-2206 від 31.07.2017, №11МГВ-2534 від 03.08.2016, №11МГВ-3020 від 12.10.2017, №01/01/11/07/01/07-997 від 16.03.2018, №01/01/11/07/01/01-02/1-2979 від 14.12.2018, №01/01/11/07/01/01-02/2-760 від 02.07.2019 про надання йому згоди на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 19,1995 га, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували звернення позивача до відповідача про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 12,9878 га, а також щодо відмови міської ради у наданні такого дозволу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про визнання укладеним договору оренди землі в судовому порядку за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування правильними та такими, що відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли своє підтвердження.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що висновок суду першої інстанції про те, що несформованість земельної ділянки щодо якої позивач просить укласти спірний договір оренди не може нівелювати право позивача вимагати від відповідача оформити на своє ім`я документацію на користування земельною ділянкою, яку фактично обіймають 23 свердловини позивача, оскільки наявність у позивача певного права не звільняє позивача від обов`язку реалізовувати свої права у порядку та спосіб, який регламентований законом, зокрема в частині формування земельної ділянки щодо якої укладається договір як об`єкту правовідносин та цивільно-правового обороту.

Адже заявою про зміну предмета позову позивач змінив умови проекту договору оренди, як в частині розміру земельної ділянки та і розміру орендної плати.

Тому без належного звернення позивача до Долинської міської ради про надання земельної ділянки розміром 12,9878 га та без обґрунтованої відмови міської ради про надання земельної ділянки такої площі, вимоги позивача є безпідставними. Відповідно спростовуються доводи апелянта про те, що бездіяльність відповідача завдає шкоди позивачу.

Оскільки відсутність рішення міської ради про передачу позивачу в оренду земельної ділянки розміром 12,9878 га не зумовлює наявність правових підстав для судово захисту, то відповідно необгрунтованими є похідні доводи апелянта щодо неврахування місцевим господарським судом висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, від 16.06.2020 у справі №689/26/17, від 20.01.2021 у справі №318/1274/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18 щодо цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці з такою ділянкою та право особи, яка набула на об`єкт нерухомості право власності вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою тією площею, яка необхідна для обслуговування.

З огляду на наведене, аргументи, викладені відповідачем та прокурором про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Апелянтом не спростовано наведених висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення та не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 01.11.2021 (вх.№01-05/3695/21 від 08.11.2021) підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 3405,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» б/н від 01.11.2021 (вх.№01-05/3695/21 від 08.11.2021) - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2021 у справі №909/484/21 - залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 3405,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Г.Т. Кордюк

Судді: Н.М. Кравчук

Б.Д. Плотніцький

Повний текст постанови складено 25.01.2022.