ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2022 р. Справа№ 910/13333/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 (повний текст рішення складено 21.10.2021)

у справі № 910/13333/21 (суддя Павленко Є.В.)

За позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 33 532,80 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2021 році Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 33 532,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів перевезення, оформлених залізничними накладними, в частині прострочення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 33 532 грн. 80 коп. штрафу, а також 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не надав доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, а також доказів, які свідчать про наявність правових підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача штрафу у розмірі 33 532,80 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно, з апеляційною скаргою, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач послався на те, що по накладних №№ 53932893 (досильна накладна № 46762977), 53984449 (досильна накладна № 46896635), 53972618 (досильна накладна № 53989117), 53972600 (досильна накладна № 46886925), 47670724 (досильна накладна № 47689666), 47627559 підстави для нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажів відсутні, а отже існують підстави для зменшення штрафних санкцій на суму 17 430, 00 грн. Також, апелянт зазначає, що прострочення доставки по залізничній накладній № 53631180 (досильні накладні №№ 53648325, 46197125) відбулось у зв`язку з технічною несправністю вагона № 56136955, а посилання місцевого господарського суду на повідомлення №0634 є безпідставними та одночасно подає клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з бази даних ГІОЦ УЗ 2610 У від 12.11.2021 (картотечні дані СОСВАГ УЗ-2610У), згідно з якої вагон №56136955 є власністю Корпорації «МПС».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі №910/13333/21, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.11.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/13333/21.

20.12.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 червня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8127914, за умовами якого Залізниця зобов`язалася надавати послуги з перевезення вантажів, надавати вантажні вагони для перевезення та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Залізниці, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Товариства, а останнє зобов`язалося оплачувати ці послуги.

Відповідно до пункту 8.1. договору сторони домовилися про використання електронного документообігу.

Згідно з пунктом 8.7. договору, у разі судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

За умовами пунктів 12.1., 12.2. цієї угоди остання діє з дня укладання та до моменту її припинення в обумовленому сторонами порядку.

Протягом лютого - травня 2021 року відповідно до залізничних накладних: №№ 45137569, 45702560, 53631180, 53932893, 53984449, 53972618, 53972600, 47670724, 47627559, а також досильних залізничних накладних: №№ 45146784, 41046558, 53648325, 46197125, 46762977, 46896635, 53989117, 46886925, 47689666, - Залізниця прийняла до перевезення вантаж у вагонах, вантажоодержувачем якого було Товариство (Ладижинська ТЕС АТ "ДТЕК Західенерго").

Судом встановлено, що відповідач у порушення вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) (далі - Правила), прострочив термін доставки вказаних вантажів зі станцій відправлення: за залізничними накладними: №№ 53932893 (досильна накладна № 46762977), 53984449 (досильна накладна № 46896635), 53972618 (досильна накладна № 53989117), 53972600 (досильна накладна № 46886925), - на 2 доби, за залізничними накладними: №№ 47670724 (досильна накладна № 47689666), 47627559, - на 3 доби, за залізничною накладною № 45137569 (досильна накладна № 45146784) - на 4 доби, за залізничною накладною № 45702560 (досильна накладна № 41046558) - на 10 діб, за залізничною накладною № 53631180 (досильні накладні №№ 53648325, 46197125) - на 22 доби.

У зв`язку з чим Товариство нарахувало штраф за несвоєчасну доставку зазначених вантажів у загальному розмірі 33 532,80 грн.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1 Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Виходячи зі змісту ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. Факт порушення термінів доставки вантажу за накладними також визнано відповідачем.

В своїй апеляційній скарзі відповідач заперечує проти штрафу, розрахованої позивачем за спірними накладними, вказуючи на ту обставину, що в частині накладних вказано про перенесення строків доставки на певну кількість днів, а обгрунтованість вчинення відповідних написів у провізних документах підтверджується долученими до матеріалів справи актами.

Так, за твердженням апелянта, за накладною № 53631180 (т. 1 а.с. 16-17) (досильна накладна № 53648325 (т. 1 а.с. 18) та досильна докладна № 46197125 (т. 1 а.с. 19), № 56136955 проставлено відмітку про складання акту від 14.04.2021 №10989 про збільшення терміну доставки на 3 доби в межах ДН-З Одеської залізниці згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 та в процесі перевезення вказаний вище вагон було виявлено з технічною несправністю (несправність поглинаючого апарату) та складений акт загальної форми №0596. У зв`язку з чим вагон був відчіплений від складу поїзда для проведення ремонтних робіт про що виписано форму ВУ-23М від 25.03.2021. На закінчення ремонтних робіт виписано повідомлення форми ВУ-36М від 12.04.2021.

За накладною № 53932893 (т.1 а.с. 20) (досильна накладна № 46762977 (т.1 а.с. 21), вагон № 56998040 проставлено відмітку про складання акту від 16.04.2021 №11160 про збільшення терміну доставки на 3 доби в межах ДН-З Одеської залізниці згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

За накладною № 53984449 (т.1 а.с. 22-23) (досильна накладна № 46896635 (т.1 а.с. 24), вагони №№ 53511721, 53510871, 62111364 проставлено відмітку про складання акту від 18.04.2021 №11439 про збільшення терміну доставки на 3 доби в межах ДН-З Одеської залізниці та акту від 20.04.2021 №2475 о збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З Одеської залізниці згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

За накладною № 53972618 (т.1 а.с. 25-26) (досильна накладна № 53989117 (т.1 а.с. 27), вагон № 62469119 проставлено відмітку про складання акту від 18.04.2021 №11439 про збільшення терміну доставки на 3 доби в межах ДН-З Одеської залізниці та акту від 20.04.2021 №2475 про збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З Одеської залізниці згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

За накладною № 53972600 (т.1 а.с. 28-29) (досильна накладна № 46896635 (т.1 а.с. 30), вагони №№ 56871726, 56293004, 56036742 проставлено відмітку про складання акту від 19.04.2021 №11505 про збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

За накладною № 47670724 (т.1 а.с. 31-32) (досильна накладна № 46896635 (т.1 а.с. 33), вагони № 56380887, 61016655 проставлено відмітку про складання акту від 11.05.2021 №13850 про збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З та акту від 13.05.2021 №3097 о збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З Одеської залізниці згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

За накладною № 47627559 (т.1 а.с. 34) вагон № 56151335 проставлено відмітку про складання акту від 11.02.2021 №3990 про збільшення терміну доставки на 2 доби в межах ДН-З згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №644.

Отже, на думку апелянта, підстави для нарахування штрафу за вказаними накладними за несвоєчасну доставку вантажів відсутні.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням з огляду на таке.

Як вбачається з календарних штемпелей на накладних, доданих до позовної заяви, що також не заперечується залізницею, вантаж відповідач доставив позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту та Правилами № 644.

Згідно зі ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила складання актів).

Відповідно до п. 2.9 Правил № 644 у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника або інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Водночас, слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил № 644, не є вичерпним.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Згідно з п. 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Отже, наведені норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності Залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

Зазначене є необхідною передумовою для перерахунку штрафу з урахуванням приписів п. 2.9 Правил № 644 і ст. 116 Статуту.

Наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні п. 2.9 Правил № 644 для збільшення терміну доставки вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19.

Отже, виходячи із приписів Правил складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності Залізниці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 910/6762/19.

В актах загальної форми відповідач посилається на введення на території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, а також на ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні», як на підставу збільшення терміну доставки.

Колегія суддів не погоджується з даним твердження та зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої SARS-CoV-2 установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 року на всій території України, проте спірні перевезення відбувались в період лютий - травень 2021 року, тобто поза межами дії вказаної вище постанови та, поряд з цим, вказаною постановою встановлено обмеження руху пасажирських перевезень, а не вантажних.

З приводу посилань апелянта на ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні» слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Однак, відповідачем не надано сертифікатів торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) в підтвердження обставин непереборної сили.

З приводу тверджень апелянта, що прострочення доставки по залізничній накладній № 53631180 (досильні накладні №№ 53648325, 46197125) відбулось у зв`язку з технічною несправністю вагона № 56136955, а посилання місцевого господарського суду на повідомлення №0634 є безпідставними та долучення до матеріалів справи витягу з бази даних ГІОЦ УЗ 2610 У від 12.11.2021 (картотечні дані СОСВАГ УЗ-2610У), згідно з якої вагон №56136955 є власністю Корпорації «МПС» слід зазначити наступне.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

За змістом статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

З огляду на вищевстановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду апеляційної інстанції неможливості подання доданих до апеляційної скарги доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У свою чергу, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, подані позивачем нові докази не досліджуються судом апеляційної інстанції та не враховуються при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Одночасно, колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

З вказаного вище вбачається, що відправник зобов`язаний визначити не технічний стан вагону, а його придатність у комерційному відношенні для перевезення даного вантажу. Однак, повідомлення форми ВУ-23М №0634 від 25.03.2021 року видано про технічну несправність вагону №56136955 та зазначено, що даний вагон у власності УЗ. Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що Залізницею прийнято до перевезення справі вагони, без будь-яких зауважені з боку апелянта.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 року у справі №910/13333/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі №910/13333/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 р. у справі №910/13333/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13333/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз