ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2022 Справа №905/2179/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

за позовом №2022/2127 від 15.11.2021 Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка Покровського району Донецької області,

про стягнення 11 595,00 грн., -

Без виклику сторін

І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №2022/2127 від 15.11.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» про стягнення штрафу у сумі 11 595,00 грн. на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту №482803/127 від 16.06.2021 в ході контрольної перевірки маси вантажу на попутній станції Авдіївка Донецької залізниці у вагоні №56236821 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №48967541, а отже неправильно вказано останнім масу вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: комерційний акт №482803/127 від 16.06.2021; накладну №48967541; акт №699 від 16.06.2021; телеграми №43, №45 від 16.06.2021; виписку з книги контрольних переважувань; вугільну відомість №45069 б/д; витяг з технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) Авдіївського КХЗ №0346 від 03.04.2013; наказ структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №120/ДС від 14.01.2020 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ»; наказ (розпорядження) структурного підрозділу «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №53/ОС від 23.03.2021 «Про переведення на іншу роботу».

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.ч.1, 5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.1.2, п.2.1, п.5.5 розділу 4 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та п.6.2 роз`яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 №04-5/601 (зі змінами та доповненнями) та ч.4 п.21 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 №01-8/917.

03.12.2021 від представників позивача на виконання ухвали суду від 23.11.2021 надійшло клопотання №2022/2270 від 29.11.2021 про долучення до матеріалів справи наказу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» №71-ОД від 11.08.2021 у підтвердження повноважень Байової І.А. на підписання комерційного акту №482803/127 від 16.06.2021, з додатками за переліком.

07.12.2021 від представника відповідача судом отримано відзив б/н від 02.12.2021 на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви, звільнити від відповідальності відповідача через відсутність його вини, як вантажовідправника з підстав того, що: накладна є формою договору застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення, стверджує, що прийнявши вантаж до перевезення за накладними, залізниця визнала наявність вантажу у кількості, передбаченій накладною, для цілей договору застави, оскільки, ніяких зауважень з боку залізниці відправлення при оформленні перевізних документів, при прийнятті вантажу до перевезення не було; наполягає, що ніяких порушень відповідачем чинного законодавства, в даному випадку не вбачається; відсилання Закону України «Про залізничний транспорт» до Статуту залізниць України для визначення розміру відповідальності не є законним в силу положень ст.92 Конституції України; зазначає, що відповідачем не вчинено ніяких дій, які можна кваліфікувати, як правопорушення і які були б підставою для застосування штрафних санкцій до нього; звернув увагу суду на те, що у комерційному акті не зазначено у який спосіб переважено спірний вагон; зауважує, що не дотримано порядок приймання вантажу за кількістю, оскільки не дотримано вимоги обов`язкової участі представника постачальника; наголошує про надмірно великий розмір штрафу та посилається на положення ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України, разом з тим, відповідного клопотання не заявлено. До відзиву додано технічні паспорти засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) ВВЕТ-150-ТД (путь №4, №5) та документи у підтвердження повноважень представника відповідача.

16.12.2021 від представників позивача до суду надійшла відповідь №2022/2499 від 09.12.2021 на відзив, за змістом якої зауважено, що накладна є договором перевезення та містить у собі на першій сторінці застереження про відповідальність вантажовідправника; зазначено, що залізницею при прийманні вантажу до перевезення перевірено лише дані, внесені у накладну на відповідність вимогам додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, а не відповідність фактичної ваги вантажу даним, внесеним в графу 24 накладної, адже це не входить до кола обставин, які з`ясовуються при перевірці перевізних документах. Відтак, прийняття вантажу до перевезення жодним чином не підтверджує факту перевірки ваги вантажу залізницею; наполягає, що твердження відповідача про недотримання вимог Інструкції П-6 щодо виклику представника постачальника взагалі не відноситься до залізниці та не є частиною законодавства, а відтак є недоречним; наведено положення законодавства України на підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог, заперечено проти посилання відповідача на відсутність підстав для притягнення його до відповідальності; надано пояснення щодо способу зважування вантажу, зазначено, що зважування спірного вагону відбувалось у статиці, спосіб зважування вантажу по станції призначення Авдіївка не суперечить вимогам Правил видачі вантажів; заперечено проти зменшення розміру штрафу.

17.12.2021 від представників позивача на офіційну електронну поштову скриньку суду отримано клопотання №2022/2569 від 17.12.2021 про долучення до матеріалів справи довіреності Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» №11/20/21 від 01.01.2021 у підтвердження повноважень Байової І.А. на підписання комерційного акту №482803/127 від 16.06.2021, з додатками за переліком. Аналогічне клопотання надійшло на поштову адресу суду 24.12.2021.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходили.

ІІ. Процесуальні дії суду:

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2179/21 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 23.11.2021 прийнято позовну заяву №2022/2127 від 15.11.2021 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2179/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; позивачу визначено надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 23.12.2021, одночасно надати докази її направлення учасникам справи; надати: документи у підтвердження повноважень Байової І.А. на підписання комерційного акта №482803/127 від 16.06.2021, у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; відповідачу визначено надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 14.12.2021, але не пізніше 15 днів з вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Надані представниками сторін заяви по суті справи, документи судом прийнято і враховано під час розгляду справи по суті.

Документи долучено до матеріалів справи.

Так, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:

У червні 2021 року на адресу одержувача, Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію призначення Авдіївка Донецької області відбулось відправлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» за залізничною накладною №48967541, зокрема, у вагоні №56236821, вантажу: концентрат вугілля кам`яного для коксування, марка К-100 у вологому стані. Вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2 м.

При оформленні зазначеної залізничної накладної №.06.2021 у вагоні №56236821 відповідачем вказано масу вантажу нетто 68900 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150т), заводський №ВВЕТ-150№071201300 ВВЕТ-150№088.

16.06.2021 на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці складено акт №699 про те, що при комерційному огляді вагону №56236821 виявлено навантаження на рівні бортів, рівномірне, марковано поперечними смугами; над 7 люком виїмка 1,5*1*1м, маркування порушено; люка, двері зачинені, течі вантажу немає.

У книзі контрольних переважувань містяться дані щодо вагона №56236821: підйомна сила 69, брутто 96200, нетто 70300, тара 22900, вага по док. 68900, недовантаження + 1400; повторне переваження дані аналогічні.

За змістом технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №0346 від 03.04.2013 станції Авдіївка, власник ЗВВТ Авдіївський КХЗ, тензометричні ваги, модифікація 2302ВВ-100-єл/2СД, виробник «ТОМ», заводський №02, дата прийняття в експлуатацію 19.06.2002, строк експлуатації, встановлений виробником 15 років; 28.04.2021 вагам проведено профілактичне обслуговування підприємством «Фоміт» згідно акта від 28.04.2021; ваговласнику надані робочі еталони ВПВ №19992973; похибка ваг складає: 2т-25т(±1е), 25т-100т (±1е); контрольне число відсутнє; ваги повірені.

За змістом комерційного акту №482803/127 від 16.06.2021 на станції Авдіївка Донецької залізниці на підставі акта загальної форми №699 від 16.06.2021 станції Авдіївка було проведено зважування вантажу у вагоні №56236821 на справних 100-тонних електронних вагах вантажоодержувача №0346 (заводський №02), приписаних до станції Авдійвка Донецької залізниці і повірених 28.04.2021. Згідно документа значиться вага: нетто 68900 кг, тара 22900 кг. при зважуванні виявилося: брутто 93200 кг, тара 22900 кг, нетто 70300 кг, що більше ваги, зазначеної в накладній на 1400 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми смугами. Над 7 люком є виїмка 1,5*1,0*1,0м маркування порушено.

У розділі Д комерційного акту також відображено, що зважування вантажу проводили: ДС ОСОБА_1 , агент комерційний ОСОБА_2 , прийомоздавальник ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3 , слідчий Біденко. При повторному зважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилась. Завідувача вантажним двором немає по штату.

Акт підписано начальником станції Балачіовим Б.Ю., агентом комерційним ОСОБА_2 , інженером Ракимчук О.Г. та прийомоздавальником ПрАТ «АКХЗ» Байовою І.А.

Неправильне зазначення у накладній маси вантажу стало підставою для нарахування штрафу та звернення позивача до суду з позовом про його стягнення з відповідача.

IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем у вагоні №56236821 підтверджено залізничною накладною №48967541.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

На підставі Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтверджено підписом представника відправника, про що відображено у графі 55 накладної.

Доказів, що спростовують дане суду не представлено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційні акти складаються зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу із даними зазначеними у перевізних документах.

Отже, для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №56236821 з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №48967541, засвідчено комерційним актом №482803/127.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт №482803/127 від 16.06.2021 підписано: начальником станції Балачіовим Б.Ю., агентом комерційним Ткаченко О.М., інженером Ракимчук О.Г. та прийомоздавальником ПрАТ «АКХЗ» Байовою І.А.

Комерційний акт підписано належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Дане відповідачем не заперечується.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті, або що спростовують викладені обставини.

Посилання відповідача на ті обставини, що у комерційному акті не зазначено у який спосіб переважено спірний вагон, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Згідно п.5, п.7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

У п.26 «Спосіб визначення маси» накладної №48967541 зазначено вагонні ваги (150т) заводський №ВВЕТ-150№071201300 ВВЕТ-150№088. За змістом комерційного акта №482803/127 від 16.06.2021, переважування вантажу на станції Авдіївка Донецької залізниці здійснювалось на 100-тонних електронних вагах вантажоодержувача, що повністю узгоджується з приписами наведених вище норм.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст.118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, до матеріалів справи не надано.

Окрім того, при застосуванні ст.ст.118, 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.

З огляду на таке, відхилено твердження відповідача про відсутність порушення та підстав застосування означеного штрафу.

Твердження відповідача з приводу того, що прийнявши вантаж за накладною до перевезення залізниця визнала наявність вантажу у зазначеній в ній кількості, що відсутність будь-яких зауважень з боку залізниці при оформленні перевізних документів та прийнятті вантажу свідчать про відсутність порушення збоку відповідача, що накладна не може бути підставою для відповідальності та недоведеність факту наявності нестачі вантажу є безпідставними та спростовується вищенаведеними положеннями законодавства та матеріалами справи та, крім того, не впливають на оцінку обставин та встановлення порушення відсутніми, адже не підтверджують та не спростовують дійсність ваги саме у вагоні №56236821, а тому до уваги судом не прийнято.

Інші заперечення відповідача не спростовують викладених висновків, а відтак відхиляються судом.

V. Висновки суду:

Судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 2 319,00 грн., позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 11 595,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

З огляду на таке, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», с.Сергіївка Покровського району Донецької області, про стягнення 11 595,00 грн., задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (85333, Донецька обл., Покровський р-н, с.Сергіївка (Сергіївська с/р), провулок Верхній, буд.44, , банківські реквізити не зазначено) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, 5; , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; , банківські реквізити не зазначено) штраф у розмірі 11 595,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5.Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.

6.Повний текст рішення складено 24.01.2022.

Суддя О.В. Кротінова