ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4560/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав", м.Київ
до Фізичної особи-підприємця Забєліної Альони Володимирівни, м.Харків
про стягнення 16568,81 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Забєліної Альони Володимирівни про стягнення 16568,81 грн. за договором №КБР-103/11/19-Н від 01.11.2019 року про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі №922/4560/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду, направлена на адресу відповідача, повернулась до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Судом зроблено витяг з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого адреса відповідача співпадає з адресою, зазначеною в позовній заяві.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом 10.01.22 зроблено телефонограму відповідачу та повідомлено про розгляд даної справи.

Однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався та відзив на позов не надав.

Частиною 4 статті 13 ГПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.11.2019 року між Громадською спілкою "Українська ліга авторських і суміжних прав" (Позивач), Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав", Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Фізичною особою-підприємцем Забєліною Альоною Володимирівною (Відповідач) було укладено Договір №КБР-103/11/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах (далі - Договір).

До Договору укладено 3 додатки:

- Додаток №1: Договір про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.11.19.

- Додаток №2: Договір про надання дозволу на використання об`єктів авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права від 01.11.19.

- Додаток №3: Перелік закладів. Кальянна "OLD ROOM" - м.Харків, пров.Плетнівський,2.

Додатки є невід`ємною частиною Договору про правомірне використання (п.4.1.Договору).

За весь час з моменту підписання Договору та станом на момент подання позовної заяви Відповідач мав право легально здійснювати комерційне використання музичних творів.

Договором про правомірне використання передбачено, зокрема, наступне:

п.3.1. Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

п.3.2. Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором.

п.3.3. За Договорами, зазначеними в п.п.3.1. та 3.2. Користувач здійснює оплату за 1 (один) рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (надалі також - "Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права") в розмірі, що зазначений в Додатку №3 до цього Договору (з урахуванням інших положень Договору) на рахунок ПО УЛАСП (Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"):

Відповідно до п.3.4 Договору про правомірне використання Механізм розстрочки передбачений цим Договором діє наступним чином.

Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього Договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим Договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо Користувач не сплачував Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, такі стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей Договір із додатками до нього."

На дату цієї позовної заяви Відповідач не сплачував за Договором про правомірне використання кошти більше ніж два місяці.

Зазначене підтверджується п.3 Додатку №3 до Договору, відповідно до якого Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок ПО УЛАСП Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (Позивача) відповідно до умов основного договору (Договору про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права і суміжних прав). Він сплачується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця за який він здійснюється (перший платіж здійснюється не пізніше 5 числі місяця стосовно якого він сплачується).

У позові зазначено, що загалом Відповідачем було сплачено 25994,64 грн. за Договором.

Дата сплати Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права настала 26.04.2021 року.

Відповідно до п.3.1 та п.3.2 Договору про правомірне використання, ліцензійні договори, що укладалися Відповідачем (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору) є договорами, укладеними на 1 (один) рік із автоматичною пролонгацією.

У відповідності до ліцензійних договорів (Додаток 1 та Додаток 2 до Договору про правомірне використання):

п. 5.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до "31" жовтня 2020 року, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

п.5.2. У випадку, якщо жодна із Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії цієї Ліцензійної угоди протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1 дати, дія цієї Ліцензійної угоди вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії цієї Ліцензійної угоди не буде належного повідомлення про припинення..."

Від Відповідача не надходило належного повідомлення про припинення у строк, передбачений Ліцензійними угодами.

Отже, договір було пролонговано на 1 (один) рік з "01" листопада 2020 року до "31" жовтня 2021 року.

Оскільки механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, відповідно до п.3.5. Договору про правомірне використання, Відповідач має сплатити за цей період "у вигляді повної передоплати". При цьому, сплата має проходити не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється. А зважаючи на те, що Договір було пролонговано, і механізм (режим) розстрочки вже не діє, не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до подовження договору.

Дата сплати платежу щодо другого та третього року дії Договору - року, дія Договору у який є автоматично пролонгованою, настала 26.04.2021 року та 27.10.2021 року відповідно.

Отже, відповідно до умов Договору, укладеного між сторонами, Відповідач має борг за другий та третій рік дії Договору (який було пролонговано відповідно до умов Договору про правомірне використання).

Відповідач має заборгованість відповідно до Договору за другий рік дії Договору (з квітня 2020 до жовтня 2021 року) та за третій рік дії Договору (з листопада 2021 по жовтень 2022 року).

Відповідно до п.3.5 Договору про правомірне використання Отриманий ПО УЛАСП від Користувача Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується ПО УЛАСП на рахунок Суміжної Оку та на рахунок Авторської Оку. Пропорції щодо перерахування на Суміжну Оку та на Авторську Оку дотримуються ПО УЛАСП завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна Оку, а інші 50% Авторська Оку."

Позивач вирахував загальну заборгованість Відповідача станом на 02.11.2021 року, яка складає 16568,81 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Громадська спілка «Українська ліга авторських і суміжних прав» є акредитованою організацією колективного управління у сфері розширеного колективного управління «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» (п.1 ч.5 ст.12 Закону України №2415-VIIIІ «Про ефективне управління майновими правами в сфері авторського права та (або) суміжних прав»), що у порядку, передбаченому законодавством України та чинними міжнародними угодами України, здійснює збір та розподіл винагороди з користувачів за використання ними об`єктів суміжних прав шляхом укладання з користувачами договорів про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до Закону України "Про авторське право та суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Авторський договір за своєю юридичною природою являється цивільно-правовим договором. Відповідно до положень Глави 75 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) використання об`єкту інтелектуальної власності здійснюється іншою особою тільки з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта інтелектуальної власності (крім випадків, встановлених законом). Умови передання майнових прав інтелектуальної власності визначаються договором.

Договір про правомірне використання, що є предметом цієї позовної заяви, є таким договором, що витікає з суті правовідносин, що виникають за ним між його сторонами. Отже, Позивач очікує на виплату винагороди (роялті) за використання об`єктів суміжних прав від користувача (Відповідача), що, згідно з Договором про правомірне використання, мають надходити на його рахунки, але такі платежі користувачем (Відповідачем) здійснено не було, що стало підставою подання цієї позовної заяви.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, згідно з яким «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати».

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що спірний договір має автоматичну пролонгацію та є діючим.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГКУ, іншими законами або договором.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання у строк встановлений договором або законом.

Зазначені вище положення договору (п.3.3.) свідчать про наявність у Відповідача обов`язку із сплати винагороди за 1 (один) рік. Тобто у Відповідача є заборгованість перед Позивачем та Авторською організацією, на рахунки яких перераховує кошти Відповідача Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав», стосовно 1-го року. При цьому у договорі згадується розстрочка, дія якої обумовлена певними факторами.

При визначенні питання, в якому саме розмірі на сьогоднішні день Відповідач повинен здійснити виплату Позивачу, є питання того, чи діяв на дату подання цього позову режим розстрочки платежів за Договором про правомірне використання.

Відповідно до п.3.3 Договору Користувач здійснює оплату за 1 (один) рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (надалі також - "Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права") в розмірі 1900,00 грн., що зазначений в Додатку №3 до цього Договору (з урахуванням інших положень Договору) на рахунок ПО УЛАСП (Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав").

Механізм розстрочки передбачений п.3.4. Договору "Користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання цього Договору. Режим розстрочки за загальним правилом за цим Договором діє без обмеження строку. В той же час, якщо Користувач не сплачував Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови річної оплати (умови річної оплати означають: оплату за рік у вигляді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів: як стосовно авторських прав, такі стосовно суміжних прав). Підставою для оплати в цьому випадку є сам цей Договір із додатками до нього."

Дата сплати Єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права настала 26.04.2021 року (п.3 Додатку №3).

З цієї дати до дати подання позову минуло більше ніж 2 місяці. Відповідно, це означає, що механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє відповідно до п.3.4. Договору про правомірне використання, строк оплати для Відповідача на поточний момент настав щодо 1 (одного) повного року. При цьому ліцензії на рік щодо використання об`єктів авторського права та суміжних прав Відповідач отримав ще на дату підписання Договору про правомірне виконання (п.5 Додатків №1 та №2 до Договору).

Оскільки механізм (режим) розстрочки є таким, що вже не діє, відповідно до п.3.4. Договору про правомірне використання, Відповідач має сплатити за цей період «у вигляді повної передоплати».

Отже, за другий рік дії Договору у Відповідача виникла така заборгованість:

1900,00 грн. * 5 (кількість місяців у другому році дії договору, за які не була здійснена оплата послуг) + 837,62 грн. (залишковий борг за травень 2021 року) = 10337,62 грн.

Відповідно за третій рік дії Договору у Відповідача виникла така заборгованість:

1900,00 грн. * 12 (кількість місяців у третьому році дії договору, за які Відповідач має заборгованість) = 22800,00 грн.

Отже, загальна заборгованість за Договором за два роки становить: 10337,62 + 22800,00 = 33137,62 грн.

Відповідно до п.3.4 Договору про правомірне використання Позивачеві належить 50% від винагороди, що підлягає перерахуванню Відповідачем на рахунок Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав», що дорівнює 16568,81 гривень.

Позивачем надано розрахунок заборгованості з періодами їх виникнення (а.с.6-7).

Відповідачем будь-яких заперечень щодо розрахунку боргу чи контррозрахунку до суду не надано.

Отже, перевіривши надані розрахунки, суд зазначає про їх арифметичну вірність.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та повністю не розрахувався з позивачем у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на суму 16568,81 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Також в позові зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу орієнтовно в сумі 10000,00 грн. та про намір їх заявити після прийняття рішення у справі.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

10.01.22 до суду надійшла заява позивача з додатками (вх.№284) про стягнення з відповідача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 11.01.22 залишено без розгляду заяву позивача про розподіл судових витрат з наданих позивачу послуг на правничу допомогу, у зв`язку з відсутністю доказів надсилання її копії відповідачу.

Отже, на даний час у суду немає підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-80, 86, 126, 129, 232-233, 236-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Забєліної Альони Володимирівни (РНКОПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (; адреса: 02002, м.Київ, вул.А.Аболмасова, буд.5, група приміщень 57, офіс 7) 16568,81 грн. боргу та 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "21" січня 2022 р.

Суддя К.В. Аріт