ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4498/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут, 61037, м.Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, код 42206328;

до Харківської обласної прокуратури, 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, код 02910108;

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 у розмірі 3756,12грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської обласної прокуратури, в якому просить стягнути заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 у розмірі 3756,12 грн, з яких: 3513,15 грн - заборгованість за електричну енергію; 56,95 грн пеня; 49,01 грн 3% річних та 137,01 грн - інфляційні. Також просить стягнути з Харківської обласної прокуратури судовий збір у сумі 2270,0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Харківською обласною прокуратурою своїх зобов`язань за договором № 010903 від 01.01.2019 в частині оплати за спожиту електричну енергію за серпень 2020 року та січень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.11.2021 у справі № 922/4498/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк 5 днів на подання відповіді на відзив з дня його отримання.

Копії зазначеної ухвали 16.11.2021 за вих. № 031697 направлено учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями.

На виконання зазначеної ухвали прокурор надав відзив на позовну заяву, в якому визнає наявність заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 010903 від 01.01.2019 за період з 01 по 15 січня 2021 року в сумі 3513,15 грн. Втім, зазначає, що у кошторисі Харківської обласної прокуратури на 2020 рік по КЕКВ 2273 "Оплата електроенергії" було затверджено призначення у сумі 2382,8 тис. грн. В межах затвердженої у кошторисі суми укладено договори з ПАТ "Харківенергозбут" з постачання електроенергії у сумі 1774,7 тис грн та з AT "Харківобленерго" з розподілу електричної енергії у сумі 608,1 тис. грн. Видатки за вказаними договорами згідно з підписаними актами виконаних робіт здійснено в повному обсязі, а саме: в сумі 2382,8 тис. грн, зокрема, з ПАТ "Харківенергозбут" з постачання електроенергії у сумі 1774,7 тис грн. Також відповідач у відзиві зазначає, що сплата заборгованості за електричну енергію в сумі 3513,15 грн по об`єктам за адресою: м. Харків, бул. Б.Хмельницького, 36-а, та пр-т Індустріальний, 40, яка виникла з 01 по 15 січня 2021 року, кошторисом за 2020 рік не передбачена, тому Харківська обласна прокуратура була позбавлена можливості здійснити вчасне погашення цієї заборгованості. Так само, фінансування пені, індексу інфляції, 3% річних Офісом Генерального прокурора до кошторису доходів та видатків Харківської обласної прокуратури не включаються. Враховуючи вищевикладене, виплатити вищевказану заборгованість з поточного фінансування Харківської обласної прокуратури на 2021 рік не вбачається можливим. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем позовна заява пред`явлена 11.11.2021, при цьому ПрАТ "Харківенергозбут", зокрема, просить стягнути нараховану пеню за період з 03.10.2020 по 05.10.2020. Отже позивачем пропущено строк на пред`явлення вимог щодо стягнення зазначеної пені.

Позивач - ПрАТ Харківенергозбут своїм правом подати відповідь на відзив, встановленим ст. 184 ГПК України, не скористався, відповіді на відзив у строк, встановлений судом не подав, про розгляд справи належним чином повідомлений, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 264 та 272, з яких вбачається, що позивач ухвалу суду від 16.11.2021 про відкриття провадження у справі отримав 19.11.2021.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань. На підставі зазначеного, враховуючи, що позиція сторін по суті справи досить повно викладена в позовній заяві та відзиві на позовну заяву, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019, Харківська обласна прокуратура, (Споживач) є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функції постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до постанови НКРЕКП "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території" № 1268 від 26.10.2018 (надалі постанова №1268).

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному "Правилами роздрібного ринку електричної енергії" (надалі - Правила), затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

ПрАТ "Харківенергозбут" має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП № 505 від 19.06.2018).

На виконання пункту 13 розділу XVII Закону під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника - ПрАТ "Харківенергозбут", при цьому АТ "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Відповідно до ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону, універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП №1268 від 26.10.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному веб-сайті Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

З матеріалів справи вбачається, що Харківська обласна прокуратура приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, що є невід`ємним додатком №3 від 01.01.2019 до зазначеного договору.

Додатковою угодою від 30.09.2020 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 сторонами внесено зміни в договір у зв`язку зі зміною назви споживача, а саме: у преамбулі договору та у всіх додатках, які є невід`ємною частиною договору, слова "найменування споживача Прокуратура Харківської області" замінено на слова "найменування споживача "Харківська обласна прокуратура".

Дані про споживача передані від попереднього постачальника - АТ "Харківобленерго".

Відповідно до п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку (АТ "Харківобленерго") та затверджуються Регулятором.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ "Харківобленерго".

Згідно з п. 2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.9 та п. 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції.

Згідно з п. 5.10 договору оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком №3 до цього договору.

За умовами п. 3 комерційної пропозиції №2, що є додатком №3 до вищевказаного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Пунктом 4 комерційної пропозиції №2 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на підставі переданих АТ Харківобленерго даних за результатами розрахункового періоду відповідачу здійснено нарахування та сформовано і виставлено рахунки за спожиту електричну енергію, зокрема:

- рахунок за електроенергію за серпень 2020 року на суму 5890,93 грн, ПДВ 20%, що складає 1178,19 грн, разом з ПДВ 7069,12 грн; строк оплати рахунку до 02.10.2020; зазначений рахунок разом з актом приймання-передачі електричної енергії за серпень 2020 року направлено поштою на адресу відповідача 19.09.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи списком згрупованих відправлень та поштовою квитанцією від 19.09.2020 (а.с. 32-34, 35);

- рахунок за електроенергію за січень 2021 року на суму 3256,82 грн, ПДВ 20%, що складає 651,36 грн, разом з ПДВ 3908,18 грн; строк оплати рахунку до 18.02.2021; зазначений рахунок разом з актом приймання-передачі електричної енергії за січень 2021 року отримано нарочно 04.02.2021 представником відповідача - Тамановим Є.О., що підтверджується копією витягу з книги реєстрації видачі рахунків та актів за січень 2021 року (а.с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано. Заборгованість за серпень 2020 року у повному обсязі сплачено 05.10.2020, тобто з порушенням строку оплати на 3 дні. Заборгованість за січень 2021 року сплачено частково.

Згідно з наданого до позовної заяви розрахунку суми позову, станом на 01.08.2021 загальна сума заборгованості Харківської обласної прокуратури за спожиту електричну енергію по договору № 010903 від 01.01.2019 складає 3513,15 грн.

Прокурор у відзиві на позовну заяву визнає наявність заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 010903 від 01.01.2019 за період з 01 по 15 січня 2021 року в сумі 3513,15 грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії". Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.

Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором № 010903 від 01.01.2019 щодо сплати вартості спожитої електроенергії в січні 2021 року на суму 3513,15 грн підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Строк виконання відповідачем зі сплати існуючої заборгованості є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 3513,15 грн заборгованості за електричну енергію.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування щодо оплати спожитої електроенергії не звільняють відповідача від обов`язку виконати власні договірні зобов`язання.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

В рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

ЄСПЛ у справі Бакалов проти України та у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові ВСУ від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах КГС у складі ВС від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові ВП ВС від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18.

У зв`язку з простроченням сплати заборгованості за спожиту електричну енергію позивач на підставі умов договору № 010903 від 01.01.2019 (п. 7 комерційної пропозиції) та на підставі ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 49,01 грн, в т.ч.: 1,74 грн 3% на заборгованість за серпень 2020 року, що нараховані за період з 03.10.2020 по 05.10.2020; та 47,27 грн 3% річних на заборгованість за січень 2021 року, що нараховані за період з 19.02.2021 по 31.07.2021.

Також у зв`язку з простроченням сплати заборгованості за спожиту електричну енергію позивач на підставі умов договору № 010903 від 01.01.2019 (п. 7 комерційної пропозиції) та на підставі ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 137,01 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість за січень 2021 року за період з квітня 2021 року по липень 2021 року.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Подібний правовий висновок сформульований, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18, від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц та від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35 постанови).

Пунктом 7 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, що є невід`ємним додатком №3 від 01.01.2019 до зазначеного договору, визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Враховуючи викладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 49,01 грн та інфляційних в сумі 137,01 грн.

Крім того позивач на підставі умов договору № 010903 від 01.01.2019 (п. 7 комерційної пропозиції) нарахував відповідачу 56,95 грн пені, в т.ч.: 6,96 грн пені на заборгованість за серпень 2020 року, нарахованої за період з 03.10.2020 по 05.10.2020; 11,60 грн пені на заборгованість за січень 2021 року, нарахованої за період з 19.02.2021 по 28.02.2020; та 38,39 грн пені на заборгованість за січень 2021 року, нарахованої за період з 01.03.2021 по 31.03.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, враховуючи умови п. 7 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції № 2, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої на заборгованість за січень 2021 року в сумі 49,99 грн, а саме: 11,60 грн за період з 19.02.2021 по 28.02.2020; 38,39 грн а період з 01.03.2021 по 31.03.2021, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в сумі 6,96 грн, нарахованої на заборгованість за серпень 2020 року за період з 03.10.2020 по 05.10.2020, суд зазначає наступне.

У відзиві прокурор зазначає, що позивачем пропущено строк на пред`явлення вимог щодо стягнення пені за період з 03.10.2020 по 05.10.2020.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 1 частини 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову особою, право якої порушене.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Матеріалами справи підтверджено та не спростовується відповідачем факт порушення права позивача внаслідок невчасної сплати заборгованості за спожиту електричну енергію за серпень 2020 року по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 010903 від 01.01.2019.

Позивач з позовними вимогами про стягнення пені в сумі 6,96 грн, нарахованої за період з 03.10.2020 по 05.10.2020 звернувся до господарського суду 12.11.2021, тобто за межами передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України річного строку позовної давності, що застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, враховуючи заяву прокурора у відзиві на позов про те, що позивачем пропущено строк на пред`явлення вимог щодо стягнення пені за період з 03.10.2020 по 05.10.2020, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування позовної давності, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку зі спливом позовної давності.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст.ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

На підставі зазначеного, враховуючи, що суд частково відмовив у задоволені позовних вимог, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2, 73-74, 76-79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037, , п/р зі спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , код банку 351823) 3513,15 грн - заборгованість за електричну енергію.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Плеханівська, 126, м. Харків, 61037, , п/р НОМЕР_2 в АТ Мегабанк, код банку 351629) 49,99 грн пені; 49,01 грн 3% річних, 137,01 грн інфляційних та судовий збір у сумі 2265,8 грн.

В частині стягнення пені в сумі 6,96 грн відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.01.2022.

Суддя Н.А. Новікова