ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4425/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Благоустрій Крюківщини" Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08136, Київська область, с. Крюківщина, вул. Балукова, 10; ідент. код 37606213) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Північний офіс Держаудитслужби (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 18, код 40479560)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГМ-Трейд" (61121, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128В; ідент. код 42512997)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Благоустрій Крюківщини" Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - відповідач) про стягнення 37065,19 грн. збитків. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що проведеною 02.02.2021 Північним офісом Держаудитслужби плановою ревізією фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства Благоустрій Крюківщини Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області було встановлено невідповідність фактично виконаних обсягів будівельних робіт ТОВ "БГМ-ТРЕЙД" на загальну суму 37065,19 грн, а саме: по об`єкту «Капітальний ремонт тротуару по вулиці Балукова від вулиці Мічуріна до вулиці Ярослава Мудрого в с. Крюківщина Києво-Святошинського району» на суму 26821,47 грн; по об`єкту «Капітальний ремонт тротуару по вулиці Каштанова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району» на суму 10243,72 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.11.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4425/21, залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на строні позивача - Північний офіс Держаудитслужби. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Клопотання від сторін, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, щодо проведення розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Частинами 2, 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні: відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала господарського суду Харківської області від 15.11.2021 про відкриття провадження у справі № 922/4425/21, яка була направлена на адресу Відповідача, повернулась до суду з поміткою: "інші причини, які не дали змоги вручити документ адресату".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (61121, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128В), судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, проте не виявив бажання повідомити суду свою правову позицію щодо суті спору. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

У строк визначений судом для подання заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи, жодних документів від відповідача не надходило.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалою Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про факт розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що ненадання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи по суті.

Від 3-ї особи надійшли письмові пояснення (вх. № 29404 від 14.12.2021 р.), в яких зазначено, що документально підтвердити взаєморозрахунки між ТОВ "БГМ-Трейд" та КП "Благоустрій Крюківщини" за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020 р. на загальну суму 5292631,22 грн. на моменту завершення ревізії не було можливим. В ході проведення ревізії проведено вибіркові контрольні обміри (по виконаним роботам ТОВ "БГМ-Трейд", відкритим для візуального обстеження.). Сума коштів, що охоплена контрольними обмірами становить 1932483,92 грн.

За результатами проведених вибіркових контрольних обмірів встановлено невідповідність фактично виконаних обсягів будівельних робіт по наступних об"єктах на суму 37065,19 грн.: 1) по об"єкту "Капітальний ремонт тротуару по вул. Балукова від вул. Мічуріна до вул. Ярослава Мудрого в с. Крюківщина Києво-Святошинського району"; акт приймання виконаних будівельних робіт від 10.11.2019 р. № 1 та від 26.12.2019 р. № 1 (підписано з боку Замовника - директором КП "Благоустрій Крюківщини" Ремез В.В.) встановлено порушень на суму 26821,47 грн.; 2) по об"єкту "Капітальний ремонт тротуару по вул. Каштанова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району"; акт приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2019 р. б/н та від 19.11.2019 р. б/н (підписано з боку Замовника - директором КП "Благоустрій Крюківщини" Ремез В.В.) встановлено порушень на суму 10243,72 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30.10.2019 р. між КП "Благоустрій Крюківщини" Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ "БГМ-Трейд" було укладено договір підряду № 15, п. 1.1. якого визначено, що підрядник бере на себе зобов"язання своїми силами та засобами, на власний ризик виконати роботи по капітальному ремонту тротуару вздовж вул. Балукова від вул. Мічуріна до вул. Ярослава Мудрого в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області за рахунок коштів місцевого бюджету відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов"язується прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість. Підрядник виконує роботи згідно з вимогами СНіП, ДБН, ДСТУ.

Згідно п. 3.1. договору, вартість робіт визначена відповідно договірної ціни і становить 1428480,70 грн.

У жовтні 2019 р. між сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 428359,67 грн., які були сплачені 04.11.2019 р. У грудні 2019 р. між сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1000121,03 грн., які були сплачені 27.12.2019 р.

07.11.2019 р. між КП "Благоустрій Крюківщини" Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ "БГМ-Трейд" було укладено договір підряду № 19, п. 1.1. якого визначено, що підрядник бере на себе зобов"язання своїми силами та засобами, на власний ризик виконати роботи по капітальному ремонту тротуару по вул. Каштанова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області за рахунок коштів місцевого бюджету відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов"язується прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість. Підрядник виконує роботи згідно з вимогами СНіП, ДБН, ДСТУ.

Згідно п. 3.1. договору, вартість робіт визначена відповідно договірної ціни і становить 999085,01 грн.

У червні 2019 р. між сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1118229,02 грн., які були сплачені 26.12.2019 р.

02.02.2021 р. Північним офісом Держаудитслужби було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Благоустрій Крюківщини" Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та було складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Благоустрій Крюківщини" Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020 р. та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. № 071-30/53.

Зокрема, яка зазначає позивач, під час ревізії проведено контрольні обміри виконаних робіт за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020 р., за результатами яких встановлено невідповідність фактично виконаних обсягів будівельних робіт ТОВ "БГМ-Трейд" на загальну суму 37065,19 грн., а саме:

- по об"єкту "Капітальний ремонт тротуару по вул. Балукова від вул. Мічуріна до вул. Ярослава Мудрого в с. Крюківщина Києво-Святошинського району" на суму 26821,47 грн.;

- по об"єкту "Капітальний ремонт тротуару по вул. Каштанова в с. Крюківщина Києво-Святошинського району" на суму 10243,72 грн.

Як зазначає Позивач, в акт приймання виконаних будівельних робіт включені завищені обсяги виконаних робіт, які КП "Благоустрій Крюківщини" оплачені в повному обсязі.

24.03.2021 р. Позивач звернувся до Відповідача з листом № 810 від 23.03.2021 р. про сплату невідшкодованої заподіяної шкоди.

30.07.2021 р. Позивач повторно направив Відповідачу лист № 255 від 29.11.2021 р. з вимогою про сплату коштів на відшкодування заподіяної шкоди.

За твердженням позивача це є порушенням його майнових прав, що підлягають захисту у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених договорів, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно положень статті 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За встановленими обставинами справи, відповідач у повному обсязі виконав роботи, передбачені умовами Договорів № 15 від 30.10.2019 р. та № 19 від 07.11.2019 р., а позивач такі роботи прийняв без зауважень, що підтверджується актами виконаних робіт.

Наведені обставини не заперечуються сторонами, а тому не підлягають доказуванню згідно положень ч. 1 ст. 75 ГПК України.

Суд зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами, які відповідають вимогам до таких документів унормованих приписами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Зокрема суд констатує, що враховуючи те, що позивач оглянув та прийняв за актами приймання виконаних робіт, які підписані та скріпленні печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем підрядні роботи, обумовлені договором підряду, суд дійшов висновку, що позивач погодився як з обсягом таких робіт, так і з їх вартістю, яка погоджена сторонами умовами укладеного договору.

Доказів на підтвердження того, що виконувані роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями позивачем не надано. Мотивована відмова від приймання виконаних робіт відповідачем з боку позивача в матеріалах справи також відсутня.

При цьому обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена позивачем.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, подані учасниками справи, суд дійшов висновку, що умови Договору сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 серпня 2019 року в справі № 910/13407/18 та від 22 жовтня 2019 року в справі № 922/59/19.

У якості доказу завищення вартості виконаних робіт за вказаними вище договорами позивач посилається на Акт ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Благоустрій Крюківщини Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02.02.2021 р. № 071-30/53, проведеної Північним офісом Держаудитслужби.

Суд не може визнати такий звіт належним та допустимим доказом, в розумінні статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказом на підтвердження завищення вартості виконуваних робіт на заявлену суму 37065,19 грн., оскільки встановлені у звіті факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 ГК України, якою передбачено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. У відповідності до частини 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарський кодекс України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (стаття 224 ГК України).

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язань другою стороною.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд, перш за все, повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Водночас, господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 623 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Чинне законодавство виходить з принципу презумпції вини особи, яка допустила порушення зобов`язання.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1,2 ст. 614 ЦК України).

Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка їх завдала та завданими збитками. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Визначаючи розмір заподіяних збитків внаслідок порушення господарських договорів, до уваги беруться вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.

Відшкодуванню підлягають прямі збитки, що стали безпосереднім та невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Проте, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме, протиправних дій відповідача, розміру збитків, а також наявності прямого причинного зв`язку між допущеним порушенням та наявністю збитків.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, у тому числі змінювати, припиняти частково або повністю зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними первинними документами (актами виконаних робіт).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 в справі № 21-237а13.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі Договору підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за Договором підряду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 в справі № 922/2310/17.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем вимог Договору, відсутні підстави для стягнення з відповідача сум, які позивач вважає сплаченими понад міру з посиланням лише на акт ревізії, що вказує на безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк та порядку, визначеними ст. 241 ГПК України і може бути оскаржене в стоки і в порядку, визначеними ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя М.І. Шатерніков