ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"17" січня 2022 р. Справа № 910/8569/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 (повний текст складено 04.11.2021)

у справі №910/8569/21 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквапласт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд"

про стягнення 1338784,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/8569/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквапласт" 1280361,65 грн. боргу, 42076,95 грн. 20% річних, 19836,58 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/8569/21 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафної санкції до 1000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1, судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

08.12.2021 та 10.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" надійшли клопотання про поновлення строку, встановленого для подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/8569/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва справу №910/8569/21.

29.12.2021 матеріали справи №910/8569/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 №09.1-07/40/22 відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8569/21 у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2021 про звільнення ОСОБА_1 , з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Демидова А.М., Євсіков О.О.

Дослідивши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 статті 4 названого Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з Законом України "Про державний бюджет України на 2021 рік", один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 2270,00 грн.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, розмір судового збору, який мав сплатити скаржник, звертаючись із апеляційною скаргою, становить 3405,00 грн. (2270,00 грн. х 150%).

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд", колегія суддів встановила, що скаржником не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Разом з апеляційною скаргою, скаржник просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до моменту її розгляду. В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає, що згідно ЗУ "Про судовий збір", суд за клопотанням сторони має право відстрочити оплату судового збору до ухвалення судового рішення; неможливість сплати судового збору обумовлюється тяжким фінансовим становищем ТОВ "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд". В підтвердження зазначеного скаржником до апеляційної скарги додано копії звітів про фінансовий стан за 2020 рік та за І квартал 2021 року.

Розглянувши клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18; ухвали Верховного Суду: від 05.08.2021 у справі №910/14458/18, від 19.08.2021 у справі №910/20753/20).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 48 постанови від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 (на вказану постанову скаржник посилається за змістом апеляційної скарги) зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…".

Проте, відповідно до пункту 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (подібна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 05.03.2021 у справі №910/9741/20, від 06.01.2021 у справі №927/579/19, від 31.03.2021 у справі №903/465/20, від 26.04.2021 у справі №5028/19/59/2012, від 22.02.2021 у справі №910/17424/19, від 19.04.2021 у справі №908/859/20, у постанові від 25.03.2021 у справі №912/3514/20).

Частиною 2 статті 6 та ч. 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 статті 6 Конвенції.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує наступне: по-перше: надані скаржником копії звітів про фінансовий стан за 2020 рік та за І квартал 2021 року, не підтверджують тяжке фінансове становище скаржника на дату звернення з апеляційною скаргою, а саме, 01.12.2021; по-друге: скаржником не надано доказів, які б свідчили про можливість сплатити ним судовий збір за подання апеляційної скарги до винесення судового рішення (строк, визначений самим скаржником у клопотанні про відстрочення сплати судового збору).

Оцінивши доводи, наведені скаржником на обґрунтування вимог поданого ним клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає наявності обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи вищенаведене, у колегії суддів відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно зі статтею 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Скаржником до апеляційної скарги в якості доказів надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі додано накладну від 01.12.2021 з адресою отримувача: "просп. Героїв Підпильників, 30, Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50074".

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначена адреса для листування: 50074, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, просп. Героїв-підпільників, буд. 30, приміщення 16.

Отже, додана до апеляційної скарги накладна не є належним доказом надсилання копії апеляційної скарги позивачу, оскільки, остання надіслана за неповною адресою.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки скаржником не подано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги та додано неналежні докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі, апеляційна скарга не відповідає вимогам, визначеним статтею 258 ГПК України, а відтак, підлягає залишенню без руху із встановленням строку на усунення недоліків.

Водночас колегія суддів зауважує на тому, що відповідно до приписів ч. 4 статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з наведеним, заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги буде розглянуто після усунення скаржником вказаних вище недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/8569/21 залишити без руху.

3. Запропонувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд" протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.;

- докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу (листом з описом вкладення).

4. Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування "ТММ-Енергобуд", що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

5. Копію ухвали надіслати скаржнику.

Відповідно до ч. 2 статті 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков