РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2022Справа № 910/16497/21
За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Привілля»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна»

про стягнення 214 963,18 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 214 963,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було перераховано кошти, як авансові платежі в розмірі 6 205 954,87 грн., однак відповідач не поставив обумовлений договором поставки нафтопродуктів товар в повному обсязі, чим порушив умови такого договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02094, м. Київ, вул. Віскозна, 3.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали відповідачем отримано 08.11.2021. За таких обставин, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 між Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма Привілля» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» (Постачальник) було укладено договір постачання нафтопродуктів № 3112.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передати у власність покупця наступні нафтопродукти, далі по тексту «товар»: бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо.

Покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п.3.1 Договору Товар поставляється погодженими партіями, у відповідності з заявками Покупця на постачання тої чи іншої партії Товару. Заявка вважається оформленою Покупцем належним чином, якщо в ній зазначено найменування, кількість, ціна Товару та якщо вона була надіслана Постачальнику письмово (факсом або електронною поштою).

У разі вивезення Товару транспортними засобами Покупця в заявці також зазначається графік подачі транспортних засобів в рамках строку поставки, передбаченому п.3.6. даного Договору.

В разі вивезення Товару транспортними засобами Постачальника у заявці вказується пункт розвантаження транспортного засобу. Належним чином оформлена заявка є підставою для оформлення Постачальником рахунку-фактури. Постачання товару підтверджується первинними документами (видатковою накладною), які підписані уповноваженими представниками обох Сторін.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що на основі наданої Покупцем заявки, Постачальник до кінця робочого дня, наступного за днем надання заявки, оформляє і направляє Покупцю рахунок-фактуру. Рахунок-фактура дійсний до сплати протягом 3 (трьох) банківських днів, після його оформлення.

Постачальник забезпечує поставку Товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від Покупця заявки на поставку Товару, (п. 3.5. Договору)

У випадку товару поставки товару за цим договором на умовах 100 % передоплати, покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку постачальника, а у випадку порушення покупцем цього строку з будь - яких причин, постачальник має право повернути грошові кошти покупцю, отриманий за такий товар, протягом 3 робочих днів з дати порушення вищезазначеного строку, якщо інше сторони не обумовлять у відповідній додатковій угоді до цього договору.

Згідно п.3.7 Договору перехід права власності на Товар відбувається в момент передачі. Моментом передачі Товару вважається дата фактичного переходу Товару, що підтверджується підписанням накладних на отримання Товару Покупцем.

Відповідно до п.4.1 Договору загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата Покупцем вартості Товару, може здійснюватися на умовах попередньої оплати вартості Товару або з відстрочкою оплати вартості поставленого Товару протягом трьох банківських днів. Порядок розрахунків по кожній партії Товару вказується в додатковій угоді на отримання Товару.

У випадку погодження Сторонами попередньої оплати за Товар, Покупець здійснює 100% передплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника, (п. 4.3 Договору)

Згідно п.4.4 Договору розрахунки по даному Договору між Сторонами здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата здійснюється згідно рахунку-фактури Постачальника, (п. 4.5 Договору)

Відповідно до п.10.7 Договору всі повідомлення, які направляються Сторонами одна одній у відповідності з цим Договором, повинні бути здійснені в письмовій формі, скріплені підписом уповноваженої особи і печаткою відповідної сторони, і будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони відіслані рекомендованим листом, доставлені особисто за вказаними адресами сторін або відправлені за допомогою факсимільного зв`язку з одночасним підтвердженням рекомендованим листом протягом 7 (семи) календарних днів з моменту відправки за допомогою факсимільного зв`язку.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків до їх повного проведення. У випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну Договору не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку дії даного договору, Договір вважається продовженим на такий самий термін та на тих саме умовах, які були передбачені цим Договором (п.п. 10.1, 10.2 Договору).

Суд встановив, договір підписаний сторонами та скріплений печатками, отже був чинним та таким, що породжував для сторін правові наслідки.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов Договору поставки № 3112 від 20.07.2020, позивачем на користь відповідача перераховані кошти у загальному розмірі 6 205 954,87 грн., у відповідності до наступних платіжних доручень, копії яких наявні у матеріалах справи:

№ 1004 від 20.07.2020 р. на суму 1 623 168,00 грн;

№ 1021 від 22.07.2020 р. на суму 1 120 512,00 грн;

№ 1163 від 19.08.2020 р. на суму 569 010,00 грн;

№ 1222 від 31.08.2020 р. на суму 398 632,25 грн;

№ 75 від 18.09.2020 р. на суму 418 416,97 грн;

№ 94 від 22.09.2020 р. на суму 419 871,11 грн;

№ 1324 від 25.09.2020 на суму 443 306,10 грн.;

№ 1452 від 01.10.2020 р. на суму 300 000,00 грн;

№ 725 від 01.10.2020 р. на суму 115 846,20 грн;

№ 904 від 21.10.2020 р. на суму 427 325,11 грн;

№ 1122 від 12.11.2020 р. на суму 369 867,13 грн.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання передати Позивачу Продукцію згідно Договору на суму 6 205 954,87 грн.

Суду доведено, що сторони погодились, що поставка товару здійснюється на умовах 100 % передоплати. Отже, поставка товару, відповідно до приписів п. 3.6. договору, мала бути здійснена відповідачем не пізніше трьох днів з дати зарахування коштів на рахунок постачальника.

Матеріалами справи підтверджено, а судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки нафтопродуктів № 3112 від 20.07.2020 Відповідач частково поставив на адресу позивача дизельне паливо та бензин на суму 5 990991,69грн., згідно видаткових накладних:

№ 4259 від 22.07.2020 на суму 524 469,25 грн;

№ 4345 від 27.07.2020 на суму 524 469,25 грн;

№ 4760 від 20.08.2020 на суму 201 342,00 грн;

№ 4761 від 20.08.2020 на суму 569 010,00 грн;

№ 4930 від 31.08.2020 на суму 398 632,25 грн;

№ 4935від 31.08.2020 на суму 175 080,00 грн;

№ 5354 від 18.09.2020 на суму 418 416,97 грн;

№ 5371 від 18.09.2020 на суму 179 321,56 грн;

№ 5432 від 22.09.2020 на суму 419 871,11 грн;

№ 5433 від 22.09.2020 на суму 179 944,76 грн;

№ 5494 від 24.09.2020 на суму 443 306,10 грн;

№ 5498 від 24.09.2020 на суму 189 988,33 грн;

№ 5651 від 01.10.2020 на суму 189 988,33 грн;

№ 5652 від 01.10.2020 на суму 178 219,80 грн;

№ 6099 від 21.10.020 на суму 427 325,11 грн;

№ 6100 від 21.10.2020 на суму 183 124,80 грн;

№ 6408 від 11.11.2020 на суму 393 830,10 грн;

№ 6409 від 11.11.2020 на суму 168 794,10 грн.

Суду доведено, а матеріалами справи підтверджено, що строк поставки товару є таким, що настав.

Далі, 27.09.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією - вимогою № 15, в якій просив повернути сплачену суму коштів за частину Продукції, яка так і не була поставлена Підприємству у розмірі 214 963,18 грн.

Вказана вимога позивача залишене без задоволення.

Доказів поставки позивачу товару чи повернення коштів у вигляді попередньої оплати в розмірі 214 963,18 грн., матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Привілля» підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно наявних у справі копій платіжних доручень № 1004 від 20.07.2020 р. на суму 1 623 168,00 грн; № 1021 від 22.07.2020 р. на суму 1 120 512,00 грн; № 1163 від 19.08.2020 р. на суму 569 010,00 грн; № 1222 від 31.08.2020 р. на суму 398 632,25 грн; № 75 від 18.09.2020 р. на суму 418 416,97 грн; № 94 від 22.09.2020 р. на суму 419 871,11 грн; № 1324 від 25.09.2020 на суму 443 306,10 грн.; № 1452 від 01.10.2020 р. на суму 300 000,00 грн; № 725 від 01.10.2020 р. на суму 115 846,20 грн; № 904 від 21.10.2020 р. на суму 427 325,11 грн; № 1122 від 12.11.2020 р. на суму 369 867,13 грн. позивач здійснив попередню оплату передбаченого договором товару у розмірі 6 205 954,87 грн.

Факт здійснення попередньої оплати товару позивачем підтверджується вищевказаним платіжним дорученням, тобто доведений суду належним чином.

Отже, як встановлено судом, Позивачем було здійснено перерахування на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 6 205 954,87 грн.

Отримавши попередню оплату за Договором, у Відповідача перед Позивачем, згідно умов Договору та відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, виникли зобов`язання по передачі позивачу товару.

Проте, у всупереч вимог договору відповідачем на адресу позивача поставлений товар на суму 5 990 991,69 грн., замість оплаченого на 6 205 954,87 грн., тобто на 214 963,18 грн. менше сплаченого.

Доказів повідомлення про готовність товару та передачі товару за договором на решту суми попередньої оплати у розмірі 214 963,18 грн. суду не надано.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач звертався до відповідача з претензією - вимогою № 15, в якій просив повернути сплачену суму коштів за частину Продукції, яка так і не була поставлена Підприємству у розмірі 214 963,18 грн.

Доказів належного повернення відповідачем частини суми попередньої оплати на яку не здійснено відповідачем поставку суду не надано.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За статтею 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Строк поставки за умовами договору є таким, що настав.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з претензією - вимогою № 15 про повернення сплаченої суми коштів за частину Товару, яка так і не була поставлена Підприємству у розмірі 214 963,18 грн.

Проте, Відповідач не повернув суму коштів у розмірі 214 963,18 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 214 963,18 грн. доведений суду належним чином.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 214 963,18 грн. попередньої оплати, в зв`язку з чим є всі законні підстави для задоволення судом позову.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені обставини, вимоги позивача заявлені в прохальній частині позову про стягнення з відповідача суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 214 963,18 грн. визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 4898,00 грн., судом така вимога визнається необґрунтованою та безпідставною, з огляду на відсутність будь - яких доказів щодо укладення договору з адвокатом чи понесення відповідних витрат, які заявлені до стягнення за рахунок відповідача. Суд зауважує, що позовна заява підписана директором позивача Оденчуком Д.О., засвідчення документів також здійснено вказаною особою. Інших доказів на підтвердження заявлених витрат на послуги адвоката матеріали справи не містять, з огляду на що суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 298,00 грн. за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Суд також не приймає, надану до клопотання від 24.01.2022 копію ордера серія КС № 417621 від 18.10.2021, з огляду на те, що у вказаному ордері відсутні повноваження на представництво позивача адвокатом Наумовим Д.С. у Господарському суді міста Києва.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються відповідача повністю.

Відповідно до платіжного доручення № 701 від 30.09.2021 позивачем за розгляд справи сплачено до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 224,45 грн.

Судом здійснено зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, про що здійснено відповідну виписку, яка долучена судом до матеріалів господарської справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Привілля» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» (вул. Віскозна, 3 м. Київ, 02094, код ЄДР 41692853) на користь сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Привілля» (пров. Парковий, 14 с. Привілля, Троїцький р-н, Луганська обл., 92123, код ЄДР 31844498) 214 963 (двісті чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 18 коп. суму передоплати 3 224 (три тисячі двісті двадцять чотири) грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко