номер провадження справи 27/141/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 Справа № 908/1940/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, при секретарі судового засідання Камаєвій О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Козакова Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (71502 Запорізька область, м. Енергодар, вул. Набережна, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи 26249961)

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" (71500 Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 38, кв. 127, ідентифікаційний код юридичної особи 19281527)

про спір немайнового характеру

за участю

представника позивача: не прибув

представник відповідача-1: Єжов І.В., дов. № 01-17/1307-08 від 24.05.2021

представник відповідача-2: Шумейко І.П., ордер. № 10648916 від 25.10.2021

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Козаков Олександр Олександрович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" про:

- визнання протиправними дії Управління комунальної власності Енергодарської міської ради щодо неналежної перевірки переможця аукціону UA-РS-2021-03-04-000045-2 ТОВ "Фірма "Темп" на відповідність вимогам абзацу другого частини четвертої статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та скасувати прийняте внаслідок таких дій рішення Управління комунальної власності Енергодарської міської ради про затвердження наказом від 07.04.2021 № 54 протоколу проведення електронного аукціону UА-РS-2021-03-04-000045-2, сформованого 05.04.2021 о 16:08:02;

- визнання недійсною додаткову угоду № 5 від 15.04.2021 про продовження договору оренди від 02.06.2008 № 46-08, укладену між Управління комунальної власності Енергодарської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" на підставі протоколу проведення електронного аукціону UА-РS-2021-03-04-000045-2, сформованого 05.04.2021 о 16:08:02, затвердженого наказом від 07.04.2021 № 54;

- зобов`язання Управління комунальної власності Енергодарської міської ради у встановленому законом порядку оформити та завантажити в електронній торговій системі рішення про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону UA- РS-2021-03-04-000045-2, який сформовано 05.04.2021 о 16:08:02.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1940/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 08.07.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

20.07.2021 на адресу суду від Фізичної особи-підприємця Козакова Олександра Олександровича надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1940/21, присвоєно справі номер провадження 27/141/21 розгляд справи по суті призначено на 19.08.2021.

Ухвалою суду від 19.08.2021, відповідно до ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено на 22.09.2021.

Ухвалою суду від 22.09.2021 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів в порядку статті 177 ч.3 ГПК України.

Відкладено підготовче засідання на 26.10.2021.

Ухвалою суду від 26.10.2021 підготовче провадження закрито на підставі статті 185 ГПК України, призначено розгляд справи по суті на 09.11.2021.

09.11.2021 року, розпочато розгляд справи по суті. Суд заслухав вступне слово відповідача 2 в порядку статті 208 ГПК України.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року відкладено розгляд справи по суті, засідання суду при значено на 08.12.2021, у зв`язку з неявкою інших учасників судового процесу.

Ухвалою суду від 08.12.2021 продовжено строк розгляду справи відповідно до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, відкладено розгляд справи по суті для надання оригіналів доказів в порядку статті 210 ГПК України, засідання суду призначено на 17.01.2022.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, за наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Пунктом 3 ст. 222 ГПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

17.01.2022 представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений своєчасно та належним чином. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні позивач не скористався.

У відповідях на відзиви відповідачів-1 та-2 позивач зазначив, що у разі неявки позивача або його уповноваженого представника в підготовче судове засідання або в засідання з розгляду справи по суті, розглянути справу без його присутності з урахуванням матеріалів справи, доказів та заперечень на відзиви.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним: ФОП Козаков О.О. зареєструвався в якості учасника зазначеного аукціону, сплатив реєстраційний та гарантійний внесок та прийняв участь в аукціоні, який відбувся 05.04.2021, позивачем запропоновано найвищу ставку орендної плати у розмірі 3100,00 грн., внаслідок чого позивача визнано переможцем аукціону. Однак через 3 дні після цього організатор аукціону вирішив визнати переможцем іншого учасника ТОВ «Фірма «Темп», яким було запропоновано ставку орендної плати у розмірі 1545,00 грн., покликавшись при цьому на наявність у нього переважного права. Надалі з вказаним учасником організатором аукціону було укладено додаткову угоду № 5 від 15.04.2021 до договору оренди від 02.06.2008 №46-08, яку оприлюднено в ЕТС. Позивач вважає дії організатора аукціону протиправними та такими, що порушують мої права та законні інтереси. Згідно наданого та оприлюдненого в ЕТС у складі документів що підтверджують кваліфікацію учасника аукціону ТОВ «Фірма «Темп» витягу з ЄДР, інформація про бенефіціарних власників цього учасника не розкрита в порушення вимог Закону № 755-ІУ, зокрема - відсутні такі обов`язкові відомості про бенефіціарних власників, як дата народження, країна громадянства, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, реєстраційний номер облікової картки платника податків. Не розкрита ця інформація також і в наданому та оприлюдненому в ЕТС у складі документів що підтверджують кваліфікацію учасника аукціону ТОВ «Фірма «Темп» листі № 4 від 17.03.2021 під назвою «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи». Просив суд задовольнити позов.

Відповідачі-1,-2 підтримали свої заперечення на позовну заяву, на підставах викладених у відзивах. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами, за відсутністю позивача.

Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

04.03.2021 в електронній торговій системі з`явилася інформація про оголошення аукціону UA-PS-2021-03-04-000045-2 на продовження оренди на нежитлові приміщення №№ 8,14,15, розташовані в адміністративно-господарській будівлі, загальною площею 49,4 кв.м, за адресою: Запорізька область, місто Енергодар, пр. Будівельників, 21.

Як зазначив позивач, він зареєструвався в якості учасника зазначеного аукціону, сплатив реєстраційний та гарантійний внесок та прийняв участь в аукціоні, який відбувся 05.04.2021, позивачем запропоновано найвищу ставку орендної плати у розмірі 3100,00 грн., внаслідок чого позивача визнано переможцем аукціону. Однак через 3 дні після цього організатор аукціону вирішив визнати переможцем іншого учасника ТОВ «Фірма «Темп», яким було запропоновано ставку орендної плати у розмірі 1545,00 грн.

Між Управлінням комунальної власності Енергодарської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" (орендар) укладено додаткову угоду № 5 про продовження договору оренди від 02.06.2008 № 46-08, яку оприлюднено в ЕТС електронній торговій системі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно вимог ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Спеціальним законом, що регулює питання оренди комунального майна є Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 03 жовтня 2019 року.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Оскільки станом на 01 липня 2020 року строк оренди за Договором оренди № 46-08 від 02.06.2008 не закінчився, він мав продовжуватися в порядку, передбаченому Законом України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 03 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» для участі в аукціоні потенційний орендар подає в електронній торговій системі заяву на участь в аукціоні, вимоги до якої встановлюються адміністратором електронної торгової системи, в електронній формі. До заяви, зокрема додається інформація про кінцевого бенефіціарного власника. Якщо особа не має кінцевого бенефіціарного власника, зазначається інформація про відсутність кінцевого бенефіціарного власника і причина його відсутності.

Згідно вимог частин першої та другої статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Частиною 9 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

Механізм реалізації переважного права орендаря на продовження із ним договору оренди комунального майна за результатами проведення електронного аукціону визначений пунктом 149 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03 червня 2020 року, згідно якого чинний орендар має переважне право на продовження договору оренди в ході аукціону на продовження договору оренди за умови, що він бере участь в такому аукціоні та зробив закриту цінову пропозицію, яка є не меншою, ніж розмір стартової орендної плати. У випадках, передбачених пунктом 152 цього Порядку, чинний орендар втрачає своє переважне право на продовження договору оренди. Для реалізації переважного права чинний орендар надає згоду сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за лот відповідно до пункту 75 цього Порядку, після чого чинний орендар набуває статусу переможця аукціону на продовження договору оренди. У разі відмови чинного орендаря сплачувати таку орендну плату він може надати попередню згоду сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозицій учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією відповідно до абзацу другого пункту 76 цього Порядку. Згода надається в ході спеціального етапу аукціону шляхом натискання відповідної кнопки в електронній торговій системі.

Як підтверджено матеріалами справи та учасниками справи переможцем аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп".

Відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № І57-1Х, Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, на підставі протоколу електронного аукціону № UA-PS-2021-03-04-000045-2, сформованого 05.04.2021 о 16:08:02 оператором Українська універсальна біржа, на продовження договору оренди від 02.06.2008 № 46-08 на нежитлові приміщення № 8, 14,15, загальною площею 49.4 кв.м, розташовані в адміністративно-господарській будівлі за адресою: Запорізька обдасть, місто Енергодар, пр. Будівельників, 21, 1-й поверх, затвердженого наказом виконувача повноважень начальника управління комунальної власності Енергодарської міської ради від 07.04.2021 № 54 «Про затвердження протоколу електронного аукціону № UA-PS-2021-03-04-000045-2 на продовження договору оренди», укладено договір оренди строком на два роки одинадцять місяців з моменту набрання чинності цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами.

Позивач зазначав, що згідно наданого та оприлюдненого в електронній торговій системі у складі документів що підтверджують кваліфікацію учасника аукціону ТОВ «Фірма «Темп» витягу з ЄДР, інформація про бенефіціарних власників цього учасника не розкрита в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», зокрема - відсутні такі обов`язкові відомості про бенефіціарних власників, як дата народження, країна громадянства, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, реєстраційний номер облікової картки платника податків. Не розкрита ця інформація також і в наданому та оприлюдненому в електронній торговій системі у складі документів що підтверджують кваліфікацію учасника аукціону ТОВ «Фірма «Темп» листі № 4 від 17.03.2021 під назвою «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи».

Розглядаючи цю підставу позову, суд зазначає, що частина 4 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що не можуть бути орендарями юридичні особи, інформація про бенефіціарних власників яких не розкрита в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Тобто, за змістом закону, набуття прав орендаря юридичною особою унеможливлює не сам факт відсутності розкриття інформації про її бенефіціарних власників, але і наявність, у зв`язку з цим, порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа (крім політичних партій, структурних утворень політичних партій, професійних спілок, їх об`єднань, організацій профспілок, передбачених статутом профспілок та їх об`єднань, творчих спілок, місцевих осередків творчих спілок, організацій роботодавців, їх об`єднань, адвокатських об`єднань, торгово-промислових палат, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, релігійних організацій, державних органів, органів місцевого самоврядування, їх асоціацій, державних та комунальних підприємств, установ, організацій): прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), а також повне найменування та ідентифікаційний код (для резидента) засновника юридичної особи, в якому ця особа є кінцевим бенефіціарним власником, характер та міра (рівень, ступінь, частка) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу). Уразі відсутності в юридичної особи кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа, вноситься обґрунтована причина його відсутності.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" термін "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.

Кінцевим бенефіціарним власником є:

для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння); для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) 8 або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);

для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від ц формального володіння. При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.

Господарським судом станом на 19.08.2021 здійснено запит відповідно до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" та отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даного витягу, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на час проведення електронного аукціону та станом на 19.08.2021 міститься інформація про кінцевих бенефіціарних власників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп", що свідчить про відсутність порушення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

В розділі перелік засновників (учасників) юридичної особи зазначено:

АНЗІНА ЛЮДМИЛА МИКОЛАЇВНА, Країна громадянства: Україна, Місцезнаходження: Україна, 71500, Запорізька обл., місто Енергодар, ПРОСПЕКТ БУДІВЕЛЬНИКІВ, будинок 38, квартира 127, Розмір внеску до статутного фонду (грн.): 4690,00

ОСОБА_1 , Країна громадянства: Україна, Місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Розмір внеску до статутного фонду (грн.): 4690,00

КІНЦЕВИЙ БЕНЕФІЦІАРНИЙ ВЛАСНИК (КОНТРОЛЕР) - ОСОБА_1 , АДРЕСА_4

КІНЦЕВИЙ БЕНЕФІЦІАРНИЙ ВЛАСНИК (КОНТРОЛЕР) - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" було зареєстровано як юридична особа 01.08.1997.

Згідно із абзацом 2 пункту 9 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у разі якщо засновниками юридичної особи є виключно фізичні особи, які є бенефіціарними власниками юридичної особи, інформація про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи не подається.

Отже, відповідно до умов аукціону, відповідач-2 подав усі відповідні документи для участі в аукціоні та серед даних документів надав інформацію про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи.

Так як, засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Темп» є фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то вносити зміни про кінцевого бенефіціарія до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Закон не зобов`язує.

Крім того, суд вважає, що надання позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Темп», в якому зазначено, що учасниками товариства є фізичні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слід вважати розкриттям такої інформації.

Відповідно до умов аукціону, в період редагування з 04.03.2021 з 14.49 до 30.03.2021 до 20.00 години та у період уточнення з 04. 03.2021 до 14.49 та до 04.04.2021 до 20.00 години, позивачем не були висунути вимоги до замовника проведення аукціону про порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Темп» абзацу 2 частини 4 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Зацікавлені сторони аукціонів з оренди державного та комунального майна мають право подавати до Комісії з розгляд скарги на підготовку пропозицій або пропозиції щодо організації та проведення аукціонів.

У матеріалах справи відсутні докази та не підтверджено учасниками справи, що позивачем подавалася скарга до Комісії з вимогою про встановлення порушення Організатором аукціону порядку організації та проведення аукціону на підставі того, що переможець аукціону не в повному обсязі розкрив інформацію про кінцевого бенефіціарного власника, що є порушенням вимог статті 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, з урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відомостей, що містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Темп», суд дійшов висновку, що доводи позивача не відповідають положенням законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а отже вимога позивача про визнання протиправними дії Управління комунальної власності Енергодарської міської ради щодо неналежної перевірки переможця аукціону UA-РS-2021-03-04-000045-2 ТОВ "Фірма "Темп" на відповідність вимогам абзацу другого частини четвертої статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та скасувати прийняте внаслідок таких дій рішення Управління комунальної власності Енергодарської міської ради про затвердження наказом від 07.04.2021 № 54 протоколу проведення електронного аукціону UА-РS-2021-03-04-000045-2, сформованого 05.04.2021 о 16:08:02 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Щодо порушеного права суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Одночасно з цим, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, господарський суд зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Аналогічна правова позиція викладена у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання правочину недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі - не повинні суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не доведено належними доказами, в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, факту порушення відповідачами прав позивача та охоронюваних законом інтересів, як учасника аукціону UA-РS-2021-03-04-000045-2.

Фактично рішення про визначення переможця не впливає на права та інтереси позивача, укладання оспорюваного правочину відбулося у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», визнання його недійсним не призвело б до відновлення прав та законних інтересів Фізичної особи-підприємця Козакова Олександра Олександровича.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсною додаткову угоду № 5 від 15.04.2021 про продовження договору оренди від 02.06.2008 № 46-08, укладену між Управління комунальної власності Енергодарської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп" на підставі протоколу проведення електронного аукціону UА-РS-2021-03-04-000045-2, сформованого 05.04.2021 о 16:08:02, затвердженого наказом від 07.04.2021 № 54 є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовна вимога про зобов`язання Управління комунальної власності Енергодарської міської ради у встановленому законом порядку оформити та завантажити в електронній торговій системі рішення про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону UA- РS-2021-03-04-000045-2, який сформовано 05.04.2021 о 16:08:02

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Твердження позивача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Таким чином, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, відмовити у задоволенні позову.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Козакова Олександра Олександровича, м. Енергодар, Запорізька область до Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізька область, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Темп", м. Енергодар, Запорізька область відмовити.

Рішення оформлено та підписано 27.01.2022.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.