ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 Справа № 917/412/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Першого заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі

1. Територіальної громади в особі Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області,

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

2. Фермерського господарства "К-1",

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Державний реєстратор Сектору економіки розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської районної державної адміністрації,

2. ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів,

за участі представників сторін:

від позивача: Марченко О.А.

від відповідача 1: Прокопенко Ю. В.

від відповідача 2: не з`явився

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

Обставини справи: Перший заступник прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Територіальної громади в особі Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та Фермерського господарства "К-1" в якому просить:

1) визнати незаконними та скасувати накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, а саме: № 3167-сг від 27.04.2016; № 2990-сг від 18.04.2016; № 2989-сг від 18.04.2016; № 2988-сг від 18.04.2016; № 2992-сг від 18.04.2016; № 2991-сг від 18.04.2016;

2) визнати недійсними договори оренди земельних ділянок загальною площею 215,6131 га вартістю 6 552482,11 грн, розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської та Подільської сільських рад Великобагачанського району, укладені між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастром у Полтавській області, а саме:

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2990-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2989-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2988-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016);

3) скасувати державну реєстрацію прав оренди, що виникли з договорів оренди, а саме:

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2990-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2989-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2988-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у поданих до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заявах про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для створення та ведення фермерського господарства ОСОБА_1 не обґрунтував бажані для отримання великі розміри земельних ділянок, на території різних сільських рад, з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства. Також у вказаних заявах та доданих до них документах не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання землі. Відсутність у заяві обов`язкової інформації щодо обґрунтування значних розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства та відсутність реальної можливості її обробітку, кількості членів фермерського господарства і наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність є порушенням встановленої процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є засновником ФГ "К-1" та вже отримав земельну ділянку для створення зазначеного господарства, то надання йому для ведення фермерського господарства ще шістьох окремих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані в іншому місці, суперечить вимогам Закону.

Одержання в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів є підставою для скасування рішень про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок, їх передачу в оренду та визнання недійсними укладених договорів оренди.

Крім того, договори оренди земельних ділянок укладені без проведення їх нормативної грошової оцінки, про що зазначено в пункті 5 оскаржуваних договорів.

Також, позивач зазначає, що під час передачі ділянок в користування ОСОБА_1 порушено пункт 3.5. Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11.10.2011 "По затвердження Порядку ведення агротехнічного паспорта поля, земельної ділянки", відповідно до якого наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов`язковою, зокрема, при передачі земельних ділянок у власність, користування. Усупереч зазначеним нормам, Орендодавцем передано земельні ділянки без розроблення їх агротехнічних паспортів, а лише зобов`язано виготовити їх в майбутньому, про що зазначено в пункті 18 договорів оренди земельних ділянок.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву (вх. № 3989 від 17.04.2019) проти позову заперечує, посилаючись на те, що у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не було правових підстав відмовити у задоволенні заяви про надання дозволу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки громадянином ОСОБА_1 дотримано всіх вимог законодавства. Головне управління діяло в межах своєї компетенції та без порушень вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач не є стороною спірних договорів, укладених Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_1 , тому не може вимагати їх розірвання.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву (вх. № 2308 від 01.03.2021) проти позову заперечує, посилаючись на те, що прокурором у позовній заяві не обґрунтовано виключного випадку для звернення до суду, зокрема, не з`ясовано який суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або ж такий суб`єкт владних повноважень відсутній, що суперечить нормам Закону України "Про прокуратуру".

Також, зазначає, що чинним законодавством не передбачено строку створення фермерського господарства, не передбачено заборон стосовно права фізичної особи звертатися із заявою про отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства як до, так і після створення фермерського господарства "К-1", законодавство в цьому випадку не містить обмежень щодо розміру та кількості земельних ділянок і підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не було.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 частково скасовано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.09.2020 про закриття провадження у справі № 917/412/19, справу № 917/412/19 в частині вимог позивача 1 направлено до Господарського суду Полтавської області для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.12.2020 справу № 917/412/19 передано судді Сірошу Д. М.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.01.2021 суддя Сірош Д. М. прийняв справу 917/412/19 до свого провадження. Позовну заяву залишив без руху. Встановив Полтавській обласній прокуратурі строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановив спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

- доказів на підтвердження формування спірних земельних ділянок (за кадастровими номерами: :00:001:2075; :00:002:2102; :00:001:2101; :00:001:2077; :00:008:0473; :00:001:2076), як об`єктів цивільних прав (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку);

- Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження права комунального власності Територіальної громади в особі Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на земельні ділянки за кадастровими номерами: :00:001:2075; :00:002:2102; :00:001:2101; :00:001:2077; :00:008:0473; :00:001:2076;

- доказів на підтвердження реєстрації Фермерського господарства "К-1".

Полтавська обласна прокуратура, у встановлений судом строк, усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.02.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11:00 01.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.03.2021 суд оголосив перерву до 10:30 12.04.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.04.2021 суд продовжив строк проведення підготовчого засідання та оголосив перерву до 10:30 17.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.05.2021 суд оголосив перерву до 10:30 24.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.05.2021 суд оголосив перерву до 11:00 08.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.06.2021 провадження у справі № 917/412/19 зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/1830/19 та опублікування повного тексту постанови.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 ухвалу Господарського суду Полтавської області про зупинення провадження у справі від 08.06.2021 у справі № 917/412/19 скасовано. Справу № 917/412/19 передано на розгляд Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.11.2021 суд призначив підготовче засідання у справі на 10:00 07.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.12.2021 суд закрив підготовче провадження у справі 917/412/19 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:00 18.01.2022.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 про надання земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5, є правонаступником Головного управління Держземагентства у Полтавській області, що мало відповідні повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на підставі статті 122 Земельного кодексу України):

№ 1681-сг від 30.04.2015,

№ 1687-сг від 30.04.2015,

№ 1688-сг від 30.04.2015,

№ 1689-сг від 30.04.2015,

№ 1690-сг від 30.04.2015,

№ 1691-сг від 30.04.2015

надано дозволи ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства.

Ділянки розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської та Подільської сільських рад Великобагачанського району.

В подальшому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийнято накази:

№ 3167-сг від 27.04.2016 № 2990-сг від 18.04.2016 № 2989-сг від 18.04.2016 № 2988-сг від 18.04.2016 № 2992-сг від 18.04.2016 № 2991-сг від 18.04.2016, якими затверджено документацію із землеустрою, розроблену на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, та передано в оренду ОСОБА_1 земельні ділянки державної власності загальною площею 215,6131 га, розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської та Подільської сільських рад Великобагачанського району Полтавської області для ведення фермерського господарства.

Зазначені накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прийнятті на підставі клопотань ОСОБА_1 та доданих до них документів.

У подальшому, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 уклали 6 договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 215,6131 га, розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської та Подільської сільських рад Великобагачанського району, а саме:

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2990-сг від 18.04.2016);

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2989-сг від 18.04.2016);

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2988-сг від 18.04.2016);

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016).

Відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 605 від 18.12.2018 станом на 01.01.2019 нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Полтавській області складає 30390,00 грн.

Таким чином, вартість земельних ділянок загальною площею 215,6131 га складає 552482,11 грн.

Право оренди на підставі зазначених договорів зареєстровано із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

При цьому, як встановив суд, у 2008 році ОСОБА_1 з метою реалізації права на створення фермерського господарства вже отримував земельну ділянку площею 6 га на території Якимівської сільської ради для ведення фермерського господарства.

Так, відповідний договір оренди зареєстрований 23.05.2008 у Державному реєстрі земель за № 71.

У подальшому ОСОБА_1 заснував Фермерське господарство "К-1", зареєстроване 19.12.2008.

В матеріалах справи міститься ухвала Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14.09.2018 у справі № 525/276/18, залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13.12.2018, якою закрито провадження у справі за позовом Заступника прокурора Полтавської області Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, за участю, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державного реєстратора Сектору економічного розвитку, торгівлі і цивільного захисту Великобагачанської державної адміністрації, Білоцерківської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, визнання недійсними шести договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок (т. 3, а. с. 55-63).

Ухвала Великобагачанського районного суду Полтавської області, з посиланням на пункти 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц мотивована тим, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Так, за змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Відтак, спори, пов`язані з наданням без проведення земельних торгів в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

У пункті 7.44 постанови від 15.06.2021 у справі № 904/6125/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа № 904/6125/20 у частині заявлених позовних вимог до відповідачів 2 - 6, за якими позивачу відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі судом загальної юрисдикції, має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу слід забезпечити доступ до правосуддя навіть в іншому судочинстві, ніж це передбачено законом, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку із процесуальною діяльністю суду.

Подібний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у її постановах від 12.12.2018 у справах № 490/9823/16-ц та № 761/12676/17, а також від 27.03.2019 у справі № 766/10137/17, від 02.02.2021 у справі № 906/1308/19.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України Про фермерське господарство в редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

Статтею 31 Земельного кодексу України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

За правилом статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 134 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Стаття 123 Земельного кодексу України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України Про фермерське господарство та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України Про фермерське господарство фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

За змістом частини 1 статті 8 Закону України "Про фермерське господарство" після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України "Про фермерське господарство".

Так, згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Аналіз приписів вказаного вище законодавства у сукупності свідчить про те, що громадяни, які виявили бажання отримати земельні ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства, у поданій заяві до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зобов`язані обґрунтувати право на отримання землі відповідно до кожної підстави.

Саме наявність цього обґрунтування забезпечує раціональне та ефективне використання земель для розвитку фермерського господарства, запобігає виведенню земель сільськогосподарського призначення із державної власності та її отриманню на пільгових умовах.

Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон України "Про фермерське господарство" визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 Земельного кодексу України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 Земельного кодексу України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України "Про фермерське господарство").

Крім того, Закон України "Про фермерське господарство" передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми цього Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови.

Таким чином, за змістом статей 1, 7 та 8 Закону України "Про фермерське господарство" заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

У поданих до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області заявах про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для створення та ведення фермерського господарства Кордубаном В. В. не обґрунтовано бажані для отримання великі розміри земельних ділянок, на території різних сільських рад, з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства.

Також, у вказаній заяві та доданих до неї документах не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання землі.

Отже, відсутність у заяві обов`язкової інформації щодо обґрунтування значних розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності створюваного фермерського господарства та відсутність реальної можливості її обробітку, кількості членів фермерського господарства і наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність є порушенням встановленої процедури набуття права оренди на землю для створення та ведення фермерського господарства.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру Полтавській області не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у клопотаннях ОСОБА_1 , відсутності належного обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів, не перевірено та не враховано обставини, які спростовують дійсність волевиявлення заявника, наявність в нього бажання здійснювати фермерську діяльність та спроможність вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

На необхідність дотримання процедури, визначеної частинами 1, 7 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство", для отримання земельної ділянки з метою створення та ведення фермерського господарства вказує Верховний Суд України в постанові від 03.02.2016 у справі № 6-2902цс15, від 11.05.2016 справа № 6-2903цс15 та від 18.05.2016 у справі № 6-248цс16 та Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі № 911/436/17.

Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону).

Враховуючи викладене слід дійти висновку про те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин з метою створення фермерського господарства.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 04.11.2014 N 3-157гс14, вирішуючи питання неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 7 Закону N 973-IV та положень статей 124, 134 Земельного кодексу України.

Отже, враховуючи вимоги статей 7, 12 Закону України Про фермерське господарство, статей 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, прийнятій у складі судових палат у цивільних та адміністративних справах, від 18.05.2016 № 6-248цс16, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 314/3881/15-ц та від 25.09.2019 у справі № 397/30/17.

Установлено, що ОСОБА_1 в 2016 році одержав в оренду для ведення фермерського господарства шість земельних ділянок площею відповідно 215,6131 га.

При цьому в 2008 році ОСОБА_1 з метою реалізації права на створення фермерського господарства вже отримано земельну ділянку площею 6 га на території Якимівської сільської ради для ведення фермерського господарства. Так, відповідний договір оренди зареєстрований 23.05.2008 у Державному реєстрі земель за № 71.

У подальшому ОСОБА_1 засновано Фермерське господарство "К-1", зареєстроване 19.12.2008.

Таким чином, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах, а фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Оскільки ОСОБА_1 є засновником ФГ "К-1", вже отримав земельну ділянку для створення зазначеного господарства, то надання йому для ведення фермерського господарства ще шістьох окремих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані в іншому місці, суперечить зазначеним правовим нормам.

Щодо вимог позивача про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження ОСОБА_1 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, а саме: № 3167-сг від 27.04.2016; № 2990-сг від 18.04.2016; № 2989-сг від 18.04.2016; № 2988-сг від 18.04.2016; № 2992-сг від 18.04.2016; № 2991-сг від 18.04.2016, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Проте вимоги про визнання наказів незаконними та їх скасування є неефективним способом захисту, адже задоволення таких вимоги не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

Зазначені накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області є актами ненормативного характеру, що застосовуються одноразово із прийняттям яких виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

До того ж, зазначені накази є актами ненормативного характеру, які вичерпали свою дію внаслідок виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для користувача земельної ділянки, оскільки у такої особи виникло право користування земельною ділянкою на підставі договорів оренди. Відтак обраний спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень) не забезпечує його реального захисту.

З огляду на викладене відсутні підстави для визнання спірних наказів від 14.03.2018 недійсними та їх скасування.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 905/3280/16 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19.

З огляду на викладене, вимоги про визнання спірних наказів незаконними та їх скасування задоволенню не підлягають.

Підстави недійсності правочинів встановлені статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, але якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.

Як встановив суд, спірні договори оренди земельних ділянок укладені без проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

За змістом частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України "Про оплату за землю", та перевищувати 10% їх нормативної грошової оцінки.

Частиною першою пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частиною першою статті 13 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Статтею 23 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Згідно з статтею 18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів несільськогосподарського призначення проводиться - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Враховуючи викладене, установлення факту недотримання сторонами договору оренди земельної ділянки істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час укладення правочину), вимог статей ст. 13, 20 та 23 Закону України "Про оцінку землі", не проведення нормативної грошової оцінки землі є підставою для визнання недійсним спірного договору в судовому порядку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 08.04.2015 у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015 у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-297гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-298гс15.

При цьому відповідно до пункту 3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2011 № 536, наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов`язковою при передачі земельних ділянок у власність, оскільки результати агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення використовуються при проведенні грошової (нормативної та експертної) оцінки земель, визначенні розмірів плати за землю.

Разом з тим, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що на час підписання договорів оренди у встановленому законом порядку була проведена нормативна грошова оцінка спірних земельних ділянок, і вартість земельної ділянки відповідає нормативно-визначеним коефіцієнтам Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до статей 210 - 211 Земельного кодексу України визначено, що наслідком укладання угод з порушенням законодавства є визнання такої угоди судом недійсною.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, але якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.

Оскільки укладення спірного договору здійснено без дотримання порядку встановленого статтями 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, 7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", а відтак з порушенням вимог законодавства, зазначене є підставою для визнання укладених договорів оренди землі недійсними.

До того ж, спірні договори оренди землі укладені без проведення нормативної грошової оцінки, що також є підставою для визнання їх недійсними.

Щодо вимог про скасування прав оренди слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь - яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Пунктами 1, 2 та 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З огляду на задоволення основних позовних вимог щодо визнання недійсними спірних договорів оренди землі, які слугували підставою для отримання земельних ділянок в оренду, підлягають задоволенню також і похідні вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди, що виникли з договорів оренди, а саме:

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2990-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2989-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2988-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016).

Доводи відповідача 2 стосовного того, що Законодавством не передбачено заборон стосовно права фізичної особи звертатися із заявою про отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства і після створення фермерського господарства суд відхиляє, оскільки в постановах Верховного Суду від 04.11.2014 у справі № 3-157гс 14 та від 24.05.2016 у справі № 21551а16 викладено чіткий, недвозначний правовий висновок, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання земельної ділянки (ділянок), як юридична особа на конкурентних засадах через участь у торгах.

Посилання відповідача на відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді суд відхиляє, виходячи з наступного.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

В частині 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Дослідивши доводи прокурора відносно наявності підстав його звернення до суду з цим позовом, суд встановив, що на виконання вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором при зверненні до суду з позовом було належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок загальною площею 215,6131 га вартістю 6 552 482,11 грн, розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської та Подільської сільських рад Великобагачанського району, укладені між Кордубаном Віктором Володимировичем та ГУ Держгеокадастром у Полтавській області, а саме:

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2990-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2989-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2988-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016);

Скасувати державну реєстрацію прав оренди, що виникли з договорів оренди, а саме:

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 17,3068 га, к. н. :00:001:2075, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2990-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 61,0809 га, к. н. :00:002:2102, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ №2989-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 87,4862 га, к. н. :00:001:2101, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2988-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 11,5355 га, к. н. :00:001:2077, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2992-сг від 18.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 28,0792 га, к. н. :00:008:0473, що розташована за межами населених пунктів на території Білоцерківської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 3167-сг від 27.04.2016);

- від 29.04.2016 щодо земельної ділянки площею 10,1245 га, к. н. :00:001:2076, що розташована за межами населених пунктів на території Подільської сільської ради Великобачанського району Полтавської області терміном на 7 років (наказ № 2991-сг від 18.04.2016).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.01.2022.

Суддя Д. М. Сірош