ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. Справа№ 927/657/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 19.01.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 22.09.2021

у справі №927/657/21 (суддя Романенко А.В.)

за позовом фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни

до 1) Приватного підприємства "Мельник І С"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс"

про визнання недійсним рішення власника від 16.04.2021 та акту приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу від 16.04.2021; скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості; визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Ботвина Тетяна Валеріївна (далі - позивач, скаржник) звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного підприємства "Мельник І С" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати недійсним рішення власника ПП "Мельник І С" (ідентифікаційний код 14240185) від 16 квітня 2021 року в частині пункту першого порядку денного, яким вирішено здійснити майновий внесок до статутного капіталу ТОВ "МЕІС" (ідентифікаційний код 43875828) шляхом передачі нерухомого майна належного ПП "Мельник І С" (ідентифікаційний код 14240185), що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "A3" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підпису на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим номером 1317;

- визнати недійсним акт приймання-передачі майнового внеску ПП "Мельник І С" до статутного капіталу ТОВ "МЕІС" від 16 квітня 2021 року, яким ПП "Мельник І С" (ідентифікаційний код 14240185) передало, а ТОВ "МЕІС" (ідентифікаційний код 43875828) прийняло в свою власність в якості майнового внеску ПП "Мельник І С" до статутного капіталу ТОВ "МЕІС" наступне нерухоме майно: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "АЗ" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підписів на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровими номерами 1322, 1323);

- скасувати державну реєстрацію прав, а саме: державну реєстрацію права власності ТОВ "МЕІС" (ідентифікаційний код 43875828) на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "АЗ", що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), яка проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2021 о 19:42:59 державним реєстратором приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною (номер запису про право власності/довірчої власності: 41579317);

- визнати за ПП "Мельник І С" (ідентифікаційний код 14240185) право власності на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3", що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 позовні вимоги фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни до Приватного підприємства "Мельник І С" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" про визнання недійсним рішення власника від 16.04.2021 та акту приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу від 16.04.2021, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості; визнання права власності, задоволено повністю.

Визнано недійсним рішення власника Приватного підприємства "Мельник І С" від 16 квітня 2021 року, в частині пункту першого порядку денного, яким вирішено здійснити майновий внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" шляхом передачі нерухомого майна належного Приватному підприємству "Мельник І С", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "A3" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підпису на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим номером 1317.

Визнано недійсним акт приймання-передачі майнового внеску Приватного підприємства "Мельник І С" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" від 16 квітня 2021 року, яким Приватне підприємство "Мельник І С" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Меіс" прийняло в свою власність в якості майнового внеску Приватного підприємства "Мельник І С" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" наступне нерухоме майно: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підписів на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровими номерами 1322, 1323.

Скасовано державну реєстрацію прав, а саме: державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), яка проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2021 о 19:42:59 державним реєстратором приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною (номер запису про право власності/довірчої власності: 41579317).

Визнано за Приватним підприємством "Мельник І С" право власності на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Стягнуто з Приватного підприємства "Мельник І С" на користь фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни 4540грн судового збору та 12500грн витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" на користь фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни 4540грн судового збору та 12500грн витрат на професійну правову допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Ботвина Тетяна Валеріївна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21 скасувати в частині відмови у стягненні з Приватного підприємства "Мельник І С" на користь Фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни 12500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу, стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" на користь Фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни 12500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу та постановити нове рішення, яким задовольнити витрати на професійну правову допомогу в повному обсязі.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення було отримано повний текст 24.09.2021.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, скаржник також вказує, що право суду на зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката виникає лише за наявності відповідного клопотання іншої сторони про це.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 21.10.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.

Суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному з 19.10.2021 по 12.11.2021.

Суддя Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному з 08.11.2021 по 19.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21. Відновлено Фізичній особі - підприємцю Ботвиній Тетяні Валеріївни строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21. Призначено справу до розгляду на 19.01.2022.

Представник позивача зявився в судове засідання 19.01.2022 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не зявилися. Про поважність неявки не повідомили.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки учасники апеляційного провадження про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності інших учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні 19.01.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

У 2019 році, між ФОП Ботвиною Т.В. та ПП Мельник І С у спрощений спосіб укладено договір поставки шляхом оформлення видаткових накладних (складені в період з 19.03.2019 по 30.05.2019).

У зв`язку з порушенням ПП Мельник І С грошових зобов`язань по розрахунку за отриманий товар, ФОП Ботвиною Т.В. подано позов про стягнення з нього 304599,53грн (справа №927/997/19).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2020 у справі №927/997/19 відмовлено в задоволенні позову ФОП Ботвини Т.В. до ПП Мельник І С про стягнення 304599,53грн.

За результатами апеляційного перегляду, Північним апеляційним господарським судом, винесено постанову від 13.04.2021, якою рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2020 у справі №927/997/19 скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову ФОП Ботвини Т.В. Присуджено до стягнення з ПП Мельник І С на користь ФОП Ботвини Т.В. 295815,72грн основного боргу, 2977,97грн інфляційних втрат, 5805,84грн трьох відсотків річних та 4568,99грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 6853,48грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

За частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

28.05.2021, на примусове виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021, Господарським судом Чернігівської області, видано накази в справі №927/997/19.

04.06.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М., за заявою стягувача, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказів №927/997/19, виданих 28.05.2021 Господарським судом Чернігівської області (ВП №65681003; 65680994).

04.06.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М., у межах зведеного виконавчого провадження №65685115 (зведено ВП №65681003; 65680994), винесено постанови про арешт коштів та про арешт майна боржника, в межах суми звернення стягнення.

У процесі здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду в справі №927/997/19 встановлено, що в «ПП Мельник І С» відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, а коштів, що обліковуються на рахунках Підприємства, недостатньо для погашення заборгованості перед ФОП Ботвиною Т.В. Добровільно судове рішення в межах справи №927/997/19 не виконується.

Натомість, як встановлено в межах виконавчого провадження (ЗВТ №65685115), 16.04.2021, ПП «Мельник І С» , в особі єдиного власника ОСОБА_1, прийнято рішення про передачу нерухомого майна, належного Підприємству, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, 30 , а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. А; навіс А3 , як майнового внеску до статутного капіталу ТОВ "МЕІС". Право власності ПП «Мельник І С» на указаний об`єкт нерухомості виникло на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2001 №66, укладеного між ним та ТОВ «ТБМ» , зареєстрованого в Реєстрі речових прав на нерухоме мано за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 101.

На підставі указаного рішення, 16.04.2021, за двостороннім актом приймання-передачі майнового внеску ПП «Мельник І С» до статутного капіталу ТОВ «МЕІС» , відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв у свою власність, в якості майнового внеску до свого статутного капіталу, спірне нерухоме майно, вартість якого за протоколом №2-2021 загальних зборів учасників ТОВ «МЕІС» від 16.04.2021 - 50000грн.

Рішення власника ПП «Мельник І С» від 16.04.2021 та акт приймання-передачі майнового внеску ПП «Мельник І С» до статутного капіталу ТОВ «МЕІС"» (посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. та зареєстровані в Реєстрі за №№1317, 1322, 1323), стали підставою для внесення, 16.04.2021, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про державну реєстрацію права власності ТОВ «МЕІС» на спірний об`єкт нерухомості, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. А ; навіс А3 , за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30.

Звертаючись з даним позовом про визнання недійсним рішення власника ПП «Мельник І С» від 16.04.2021 та, складеного на його підставі, акту приймання-передачі майнового внеску ПП «Мельник І С» до статутного капіталу ТОВ «МЕІС» від 16.04.2021, позивач мотивує заявлені вимоги тим, що перелічені дії відповідачів, які є пов`язаними особами, вчинено з порушенням норм матеріального права, що полягають у зловживанні правом (частина 3 статті 13 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України)), недобросовісності (п.6 частини 1 статті 3 ЦК України), порушенні інтересів кредитора (стаття 234 ЦК України), що здійснені з наміром приховати майно з метою в майбутньому унеможливити виконання судового рішення по справі №927/997/19.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про правмірність та обґрунтованість таких вимог.

Розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в частині задоволених позовних вимог про: визнання недійсним рішення власника Приватного підприємства "Мельник І С" від 16 квітня 2021 року, в частині пункту першого порядку денного, яким вирішено здійснити майновий внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" шляхом передачі нерухомого майна належного Приватному підприємству "Мельник І С", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "A3" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підпису на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим номером 1317; визнання недійсним акт приймання-передачі майнового внеску Приватного підприємства "Мельник І С" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" від 16 квітня 2021 року, яким Приватне підприємство "Мельник І С" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Меіс" прийняло в свою власність в якості майнового внеску Приватного підприємства "Мельник І С" до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" наступне нерухоме майно: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), справжність підписів на якому посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровими номерами 1322, 1323; скасування державної реєстрації прав, а саме: державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Меіс" на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101), яка проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.04.2021 о 19:42:59 державним реєстратором приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною (номер запису про право власності/довірчої власності: 41579317); визнання за Приватним підприємством "Мельник І С" право власності на нежитлову будівлю, об`єкт нежитлової нерухомості, загальною площею 558,8 кв.м., опис: основна будівля літ. "А", навіс "А3", що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачів понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

На підтвердження заявленого розміру витрат на правову допомогу позивач надав до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 19.11.2019, додаткового договору від 14.06.2021 щодо визначення гонорару до договору про надання правової допомоги від 19.11.2019, що укладені між ФОП Ботвиною Т.В. та адвокатом Гутник В.П.; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серія ЧН №000085, виданого 18.11.2016; ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серія СВ №1010037, виданого 15.06.2021; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги по справі №927/657/21; рахунку №21/06-14-1 від 14.06.2021 на оплату вартості наданих послуг за Договором; платіжних доручень №437 від 18.06.2021 на суму 5000грн та №445 від 13.07.2021 на суму 5000грн, квитанцій про отримання готівкових коштів №9 від 02.08.2021 на суму 10000грн та №10 від 30.08.2021 на суму 10000грн.

Виходячи з умов додаткового договору від 14.06.2021 щодо визначення гонорару до договору про надання правової допомоги від 19.11.2019 (у новій редакції від 04.06.2021) (пункти 1-4) сторони погодили, що за представництво інтересів Клієнта (ФОП Ботвини Т.В.) в Господарському суді Чернігівської області у справі за позовом ФОП Ботвини Т.В. до ПП Мельник І С та ТОВ "МЕІС" про визнання недійсним рішення власника від 16.04.2021 в частині п.1 першого порядку денного, визнання недійсним акту приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу від 16.04.2021, скасування державної реєстрації прав, визнання права власності на нежитлову будівлю за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 30, встановлено фіксований розмір гонорару в розмірі 50000грн. Клієнт сплачує гонорар такими частинами: до/під час надання правової допомоги (попередня оплата - до прийняття Господарським судом Чернігівської області судового рішення, яким завершується розгляд справи) - 30000грн (підпункт 4.2.1. Договору); після надання правової допомоги (після прийняття Господарським судом Чернігівської області судового рішення, яким завершується розгляд справи) - 20000грн (підпункт 4.2.2. Договору). Гонорар сплачується в такі терміни: згідно з підпунктом 4.2.1. Додаткового договору - 31.08.2021; згідно з підпунктом 4.2.2. Додаткового договору - протягом трьох місяців після прийняття Господарським судом Чернігівської області судового рішення, яким завершується розгляд справи). На підтвердження сплати Клієнтом попередньої оплати в рахунок наданих адвокатом послуг, до матеріалів справи додано засвідчені копії платіжних доручень №437 від 18.06.2021 на суму 5000грн, №445 від 13.07.2021 на суму 5000грн та квитанцій про отримання готівкових коштів №9 від 02.08.2021 на суму 10000грн та №10 від 30.08.2021 на суму 10000грн.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат у межах справи №927/657/21, останнім надано наступну професійну правову допомогу в суді першої інстанції: 23.06.2021 - підготовка та подача до Господарського суду Чернігівської області позовної заяви, направлення її копій та додатків відповідачам, витрачено 22год (1); 09.07.2021 - підготовка та подача до суду першої інстанції заяви про відвід судді, витрачено 1год.30хв (2); 26.07.2021 - участь у підготовчому засіданні в суді першої інстанції, витрачено орієнтовно 15хв (3); 29.07.2021 - підготовка та подача до суду першої інстанції заяви про ознайомлення з матеріалами справи та зняття з них копій, витрачено 1год (4); 29.07.2021 - ознайомлення з матеріалами справи та зняття з них копій в приміщенні суду, витрачено 30хв (5); 30.07.2021 - підготовка та подача до суду першої інстанції відповіді на відзиви відповідачів 1 та 2, та направлення їм відповідних копій, витрачено 8год (6); 04.08.2021 - участь у підготовчому засіданні в суді першої інстанції, витрачено орієнтовно 15хв (9); 01.09.2021 - підготовка та подача до суду першої інстанції заяви про стягнення судових витрат, направлення її копії з додатками відповідачам 1, 2, витрачено 2год30хв (10); 06.09.2021 - участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, орієнтовно 30хв (9); після 06.09.2021 - участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, орієнтовно 15хв (10).

Тобто, позивач згідно з положеннями статті 74 Господарського процесуального кодексу України довів надання йому зазначених послуг у суді першої інстанції у відповідних сумах.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, заперечень щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу та/або заяв щодо неспівмірності таких витрат станом на час розгляду справи відповідачами суду першої інстанції не надано.

Отже, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, за власною ініціативою, а тому рішення суду першої інстанції в частині зменшення витрат на правову допомогу має бути скасовано.

Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, щодо врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, проте, на переконання колегії суддів, дану правову позицію слід враховувавти в сукупності з наявним в матеріалах справи клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу, проте, як встановлено колегією суддів вище, дане клопотання відсутнє в матеріалах справи №927/657/21.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального права з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в оскарженій частині (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу) з прийняттям нового рішення у скасованій частині про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. У решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ботвиної Тетяни Валеріївни - задовольнити.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21 змінити, виклавши пункти 6, 7 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного підприємства «Мельник І С» (14023, м. Чернігів, вул. Енергетиків, 8, кв. 2, ) на користь Фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 4540грн судового збору та 25 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меіс» (14023, м. Чернігів, вул. Енергетиків, 8, кв. 2, ) на користь фізичної особи - підприємця Ботвини Тетяни Валеріївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 4540грн судового збору та 25 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу».

В іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.09.2021 у справі №927/657/21 залишити без змін.

Видачу наказу доручити господарському суду першої інстанції.

Матеріали справи №927/657/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 24.01.2022.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала