ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Дата призначення - - поля не стирати, в поля потрібно ввести дату та час формату "хх.хх.хх" та "хх:хх.
24 січня 2022 рокуСправа № 11/б-1203 (921/666/20)
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
у справі
про стягнення 4 382 132,26 грн.
про визнання недійним договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017 року, укладеним між ТОВ "Саванді" та ДП "Зарубинський спиртовий завод"
Встановив: Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.10.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Саванді до Державного підприємства Зарубинський спиртовий завод про стягнення 3 076 206,75 грн - до розгляду в межах провадження у справі №11/Б-1203 про банкрутство Державного підприємства Зарубинський спиртовий завод; призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2021 прийнято до розгляду позовну заяву № 2431-05/147 від 18.03.2021 (вх.№ 183 від 22.03.2021 року) Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Залучено Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до участі у справі № 921/666/20 за позовною заявою ТОВ "Саванді" до державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" про стягнення заборгованості в розмірі 3 076 206,75 грн за договором поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017 в межах справи №11/Б-1203 про банкрутство ДП "Зарубинський спиртовий завод"; вимоги за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саванді".
24.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Саванді звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою про збільшення позовних вимог в частині нарахованої пені, загальна сума позову складає 4 382 132,26 грн.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.06.2021 року закрито підготовче провадження, справу 11/Б-1203 ( 921/666/20) призначено до судового розгляду по суті на 16 липня 2021року.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.07.2021 відкладено розгляд справи 11/Б-1203(921/666/20) по суті на 06 серпня 2021 року.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.08.2021 року зупинено розгляд справи № 11/Б-1203(921/666/20) до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2021 у справі №11/Б-1203(921/666/20) та повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 11/Б-1203(921/666/20) закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2021 року у справі № 11/Б-1203(921/666/20).
03.11.2021 матеріали справи № 11/Б-1203(921/666/20) повернулись на адресу Господарського суду Тернопільської області.
Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.11.2021 поновлено провадження у справі № 11/Б-1203(921/666/20) ; призначено справу до судового розгляду по суті на 30 листопада 2021 об 10 год. 30 хв..
Станом на 15.12.2021 на адресу господарського суду Тернопільської області не повернулось поштове відправлення про вручення ухвали суду від 30.11.2021 Фонду державного майна України, відтак ухвалою суду від 15.12.2020 відкладено розгляд справи № 11/Б-1203 ( 921/666/20) по суті на 21 січня 2022 об 11 год. 00 хв.
17.01.2022 на адресу господарського суду Тернопільської області від Західного апеляційного господарського суду надійшов запит про витребування матеріалів справи № 11/Б-1203 ( 921/666/20) на підставі апеляційної скарги від 05.01.22 ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.11.2021 у справі № 11/Б-1203(921/666/20).
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2022 відкладено розгляд справи № 11/Б-1203(921/666/20) по суті до повернення матеріалів справи до господарського суду Тернопільської області.
Свою заяву про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю Саванді обґрунтовує наступним:
- 27.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Саванді та Державним підприємством Зарубинський спиртовий завод був укладений договір поставки № 27/01/17/1, відповідно до умов якого постачальник /ТОВ «Саванді» зобов`язується поставляти і передати у власність покупцю /ДП «Зарубинський спиртовий завод», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у порядку і на умовах, передбачених даним договором.
- На підставі додаткових угод до вказаного договору від 27.01.2017 постачальник передав у власність, а покупець прийняв товар, а саме 870 тонн сільськогосподарської продукції на загальну суму 3 131 286,90 грн.
- Згідно Акту звірки розрахунків станом за 2017 рік заборгованість ДП «Зарубинський спиртовий завод» перед ТОВ «Саванді» становить 2 881 286,90 грн.
- Внаслідок несплати заборгованості за укладеним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Саванді» змушене було звернутися з відповідним позовом до господарського суду.
- 28.12.2020 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме позивач просить стягнути з відповідача 2 881 286,90 грн. заборгованість за поставлений товар та пеню в розмірі 1 500 846,26 грн.
- Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1128 від 02.07.2021 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Зарубинський спиртовий завод». Пунктом 2 даного наказу зобов`язано управління малої приватизації Департаменту приватизації протягом десяти робочих днів з дня видання цього наказу забезпечити утворення аукціонної комісії для продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод».
- Інформація про об`єкт малої приватизації Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» опублікована на майданчику prozorro за номером UA-AR-P-2021-10-13-000002-2.
- Однак відповідач не сплачує заборгованість позивачу протягом чотирьох років, пропозицій щодо врегулювання спору мирним шляхом не вносить та будучи обізнаним про те, що Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» включено до переліку майна об`єктів малої приватизації, відповідач не повертає заборгованість за поставлений товар та намагається затягнути час до реалізації майна на аукціоні, щоб уникнути повернення заборгованості за укладеним договором.
- У разі реалізації єдиного майнового комплексу на аукціоні ТОВ «Саванді» не зможе стягнути борг у розмірі, заявленому в даній справі, що негативно відобразиться на господарській діяльності позивача.
- Відтак невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
- Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не позбавляють Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод» майна, конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю як такою взагалі, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.
Розглянувши заяву про забезпечення позову на предмет відповідності нормам діючого законодавства, господарський суд зазначає наступне:
Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як вбачається з матеріалів справи, договір поставки між ТОВ «Саванді» та ДП «Зарубинський спиртовий завод» був укладений в 2017 році, однак протягом чотирьох років ДП "Зарубинський спиртовий завод" не виконує взятих на себе грошових зобов`язань за укладеним договором щодо оплати вартості одержаного товару.
Крім того, Наказом Фонду Державного майна України від 02.07.2021 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» шляхом продажу на аукціоні з умовами.
Відтак з урахуванням характеру правовідносин, які склалися між сторонами, майнового характеру спору, суттєвого розміру позовних вимог, наявність безпосереднього зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позову, невжиття обраних позивачем заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову, відтак суд вбачає підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, належні відповідачу. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ДП «Зарубинський спиртовий завод» в межах суми позовних вимог є ефективним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позовних вимог.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що рішення судів повинні виконуватись та не бути формальними, а призводити до реального, можливого та ефективного відновлення порушених прав.
Разом з тим, суд зазначає наступне:
За змістом частини 1статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, положення цієї Конвенції застосовуються до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі такою мірою, якою це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України".
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Натомість накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.
Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками з спеціальним режимом, на які виконавча служба відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).
Частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 4, 42, 46, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Заяву від 21.01.2022 б/н /вх..№ 402 від 21.01.22/ Товариства з обмеженою відповідальністю «Саванді» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Державного підприємства Зарубинський спиртовий завод, у межах заявлених позовних вимог в сумі 4 382 132,26 грн., - задовольнити.
3. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років після набрання нею законної сили, - до 24.01.2025.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання.
Повний текст ухвали підписано 24.01.2022.
Суддя А.М. Сидорук