ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/4610/15 (911/3264/21)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області

про стягнення грошових коштів

у межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Артамонов О.І. (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, службове посвідчення);

представник відповідача: не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 04.11.2021 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ», позивач) із позовною заявою №Д1-264 від 02.11.2021 (вх. №3234/21 від 05.11.2021) до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу», відповідач) про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 308 343,98грн, з яких: 246 639,00грн основний борг; 21 091,59грн 3% річних; 40 613,39грн інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 525-526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов відповідного договору в частині оплати спожитої від позивача електричної енергії.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що:

КП «Компанія «Вода Донбасу» визнає позовні вимоги у розмірі 137 372,58грн за спожиту електричну енергію за період з листопада по грудень 2018 року;

позивачем не надані відповідачу рахунки на оплату, які передбачені умовами відповідного договору, що свідчить про неможливість визнання дати, з якої грошове зобов`язання вважається простроченим, а відтак, відсутні підстави для стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності стосовно вимоги позивача про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» основного боргу у розмірі 109 266,58грн за спожиту електричну енергію у період з вересня по жовтень 2018 року.

1.3. Позивач скористався правом, передбаченим ст. 166 ГПК України, та подав відповідь на відзив, в якій у спростування обставин, викладених у відзиві, зазначив про те, що:

між ДП «РЕМ» та КП «Компанія «Вода Донбасу» підписано акт звірки взаємних розрахунків, який підтверджує заборгованість відповідача станом на 01.01.2021, що, у свою чергу, свідчить про переривання строку позовної давності;

відповідач споживав активну електричну енергію, а отже, сплата відповідних сум повинна здійснюватися на підставі актів приймання-передачі протягом 8-10 операційних днів з дня їх отримання.

1.4. 05.01.2022 під час судового засідання представник ДП «РЕМ» у вступному слові учасників справи підтримав свою позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав викладених ній.

У свою чергу, представник КП «Компанія «Вода Донбасу» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце засідання був проінформований належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 84). Ураховуючи те, що явка відповідача обов`язковою судом не визнавалась, зважаючи на положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути позовну заяву без участі представника КП «Компанія «Вода Донбасу» за наявними у справі матеріалами.

2. Процесуальні дії суду

2.1. У провадженні суду перебуває справа №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» на стадії судової процедури розпорядження майном боржника.

2.2. Ухвалою суду від 09.11.2021, на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, прийнято позовну заяву ДП «РЕМ» до КП «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення грошових коштів до розгляду в межах провадження у справі №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ»; відкрито провадження у справі №911/4610/15 (911/3264/21); постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 13.12.2021 та запропоновано сторонам подати заяви по суті справи, визначені ст. 161 ГПК України.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 05.01.2022, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 13.12.2021.

2.3. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 05.01.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

01.02.2018 між ДП «РЕМ» (постачальник) та КП «Компанія «Вода Донбасу» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №05-455/18-03 (далі Договір) відповідно до розділу І якого, зокрема, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 552 кВА, а споживач оплачує постачальнику вартість використаною (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (т. 1 а.с. 15-22).

Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 5 додатку до Договору «Порядок розрахунків» установи та організації, які фінансуються з державного бюджету відповідного рівня, підприємства житлово-комунального господарства та підприємства, які надають послуги щодо забезпечення комунально-побутових потреб населення, в межах наданих населенню послуг здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом 8-10 операційних днів з моменту одержання рахунків на оплату (абз. 1).

Споживач здійснює оплату спожитої в розрахунковому періоді (місяці) активної електроенергії на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, плату за перетікання реактивної енергії, плату за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплату недорахованої електроенергії, сум на відшкодування збитків, та інші Споживач здійснює самостійно на підставі наданих постачальником актів прийому-передачі, протягом 8-10 операційних днів з дня отримання, згідно банківських реквізитів, вказаних постачальником в актах прийому-передачі (абз. 2).

При цьому, п.п. 2, 3 вказаного порядку передбачено, що розрахунковим вважається період з 00.00 годин 1 числа місяця, попереднього розрахунковому, до 24.00 годин останнього числа поточного місяця. Споживач 1 числа кожного місяця самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів та надає постачальнику звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і укладається на строк до 01.02.2023 (п. 9.4 Договору).

На виконання умов договору, між постачальником та споживачем підписано без зауважень та скріплено печатками акти прийому-передачі активної електроенергії, а саме: №03124 від 30.09.2018 на суму 40 149,66грн; №03488 від 31.10.2018 на суму 69 116,92грн; №03743 від 30.11.2018 на суму 75 954,68грн; №04187 від 31.12.2018 на суму 61 417,74грн (т. 1 а.с. 23-26). Усього на суму 249 639,00грн.

04.01.2021 між ДП «РЕМ» та КП «Компанія «Вода Донбасу» підписано акт звірки №00073 (т. 1 а.с. 87).

Доказів оплати отриманої КП «Компанія «Вода Донбасу» активної електричної енергії від ДП «РЕМ» за вказаний позивачем період відповідачем суду надано не було.

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не здійснив оплату поставленої позивачем електричної енергії, ДП «РЕМ» звернувся із даним позовом до суду та нарахував КП «Компанія «Вода Донбасу» 3% річних та інфляційні втрати.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Так, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За змістом ст. 1 вказаного Закону електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; непобутовий споживач - фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.

Проаналізувавши зазначені положення, суд дійшов висновку, що ДП «РЕМ» є електропостачальником у розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії», а КП «Компанія «Вода Донбасу» - споживачем.

Так, на виконання вищевказаних положень Закону, між сторонами укладено відповідний Договір, який за своєю правовою природою є договором постачання електричної енергії споживачу та який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник зобов`язаний надавати послуги з постачання електричної енергії споживачам із дотриманням установлених показників якості послуг.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію у період з вересня по жовтень 2018 року на суму 109 226,58грн та у період з листопада по грудень 2018 року на суму 137 372,58грн, що підтверджується актами приймання-передачі активної електричної енергії, підписаними між сторонами без зауважень та скріпленими їх печатками.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Так, у абз. 1 п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», який є невід`ємною частиною Договору, зокрема, визначено, що підприємства житлово-комунального господарства здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом 8-10 операційних днів з моменту одержання рахунків на оплату.

У свою чергу, згідно п. 3.1 статуту КП «Компанія «Вода Донбасу», затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної ради від 28.08.2007 №98, відповідач є підприємством житлово-комунального господарства.

За таких обставин, суд погоджується із твердженням відповідача та зазначає, що оплата поставленої позивачем активної електричної енергії повинна здійснюватись відповідачем протягом 8-10 операційних днів з моменту одержання рахунків на оплату.

При цьому, твердження позивача про те, що відповідач зобов`язаний здійснювати відповідну оплату на підставі актів приймання-передачі протягом 8-10 операційних днів з дня їх отримання (абз. 2 п. 5 відповідного Порядку) судом до уваги не приймається, оскільки, як встановлено вище, на КП «Компанія «Вода Донбасу», який є підприємством житлово-комунального господарства, поширюються положення саме абз. 1 п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків».

У зв`язку з тим, що позивачем не надано суду відповідних рахунків, зазначене унеможливлює встановлення судом строку виконання КП «Компанія «Вода Донбасу» його договірних зобов`язань в частині здійснення оплати поставленої ДП «РЕМ» активної електричної енергії.

Водночас, як вказано вище, за змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, сплатити гроші.

Ураховуючи зазначене та те, що позивачем поставлено позивачу активну електричну енергію на загальну суму 246 639,00грн, суд дійшов висновку, що у відповідача виникає зустрічне зобов`язання, а саме, щодо оплати вказаного товару.

Проте, КП «Компанія «Вода Донбасу» на час ухвалення рішення будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України на підтвердження здійснення відповідної оплати не надав, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 246 639,00грн.

5.1.1. Так, відповідач у своєму відзиві визнав заборгованість по реалізованій позивачем електричній енергії на суму 137 372,58грн у період з листопада по грудень 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України, зокрема, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ураховуючи зазначене та те, що своєчасна оплата поставленої електричної енергії є одним з основних обов`язків відповідача, належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» заборгованості у розмірі 137 372,58грн.

5.1.2. Щодо заборгованості у розмірі 109 226,58грн за поставлений ДП «РЕМ» відповідний товар у період з вересня по жовтень 2018 року, то, як зазначалось вище КП «Компанія «Вода Донбасу» подано суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як встановлено судом, відповідачем не оплачено поставлену позивачем електричну енергію на суму 109 226,58грн у спірний період - з вересня по жовтень 2018 року, тоді як до суду ДП «РЕМ» звернувся лише у листопаді 2021 року, про що свідчить поштова накладна АТ «Укрпошта», яка міститься на відповідному конверті, в якому позов було надіслано до суду.

Водночас, судом береться до уваги Указ Президента України від 13.03.2020 №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами і доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин.

Так, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У свою чергу, суд зазначає, що станом на час розгляду зазначеного спору відповідних нормативно-правових актів щодо скасування (припинення) карантину органами державної влади не приймалось.

Ураховуючи зазначене та те, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання з оплати постановленого позивачем відповідного товару у період з вересня по жовтень 2018 року, оскільки станом на час звернення позивача до суду (листопад 2021 року) на всій території України тривав(є) карантин, суд дійшов висновку, що ДП «РЕМ» не пропущено відповідний строк.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності щодо відповідної вимоги позивача, у зв`язку із чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 109 226,58грн.

Твердження позивача про те, що підписання між сторонами відповідного акта звірки свідчить про переривання строку позовної давності судом до уваги не приймається, оскільки зазначений документ не є доказом у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, адже із його змісту неможливо встановити за яким правочином у ньому відображено заборгованість відповідача.

5.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за поставлену електричну енергію, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 21 091,59грн за період прострочення з 13.10.2018 по 10.10.2021 та інфляційні втрати у розмірі 40 613,39грн за період з 01.11.2018 по 10.10.2021. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Поряд із цим, здійсненню нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України має передувати встановлення факту прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та виникнення у кредитора права на нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Як встановлено судом, позивачем не надано суду відповідних рахунків, які передбачені п. 6 додатку 22 «Порядок розрахунків», а відтак, у суду відсутня можливість встановити строк виконання КП «Компанія «Вода Донбасу» його договірних зобов`язань.

Водночас, ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, у матеріалах справи наявні відповідні вимоги ДП «РЕМ» адресовані відповідачу, однак, ДП «РЕМ» не надано суду будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, які б свідчити про направлення (отримання) таких претензій відповідачем.

Ураховуючи зазначені обставини, суд позбавлений можливості встановити день (дату) з якого грошове зобов`язання відповідача вважається простроченим, що призводить до неможливості з`ясування періоду прострочення зобов`язання в цілому.

За таких обставин, суд не може здійснити перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим, суд не вбачає правових підстав для задоволення відповідної вимоги ДП «РЕМ».

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ДП «РЕМ», то судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу, ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177А, ідентифікаційний код 00191678) на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 246 639,00грн (двісті сорок шість тисяч шістсот тридцять дев`ять грн 00 коп.) та судовий збір у розмірі 3 699,59грн (три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять грн 59 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.01.2022.

Станом на 14.01.2022 рішення законної сили не набрало.