ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. Справа№ 910/11929/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Барсук М.А.

Гаврилюка О.М.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021

у справі № 910/11929/21 (суддя - Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ»

до Фізичної особи-підприємця Арбабіана Мілада Рєзовича

про стягнення 180 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Арбабіана Мілада Рєзовича (далі - відповідач) про стягнення 180 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не дотримано умов договору про надання послуг у галузі ІТ № 23/03/01 від 01.03.2021 щодо порядку його розірвання, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення строку повідомлення замовника про розірвання вказаного договору.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 в задоволені позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач скористався наданим йому правом, передбаченим пунктом 8.2 Договору, та заявив про намір розірвати Договір. Позивачем же нараховано та заявлено до стягнення неустойку, на підставі цього ж пункту Договору, за дострокове розірвання договору (односторонню відмову) на вимогу виконавця, що фактично суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. За таких обставин, позивачем заявлено вимоги, які суперечать положенням цивільного законодавства, що вказує на безпідставність позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» у повному обсязі. Стягнути з Арбабіана Мілада Рєзовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» понесені ним судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції неправомірно зроблено висновок про те, що позивачем нараховано відповідачеві неустойку за односторонню відмову відповідача від Договору про надання послуг у галузі IT № 21/03/01.

Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції врахував правовий висновок суду, викладений у постанові Верховного суду від 11.11.2020 року у справі 591/3176/17, де зазначено про неприпустимість встановлення неустойки за правомірно відмову від виконання зобов`язання чи односторонню відмову від договору. Проте, на думку апелянта, зазначена судова практика не підлягає врахуванню у даній справі.

На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Також, скаржник зауважує, що суд першої інстанції не застосував до таких правовідносин необхідні норми права виходячи з невірно встановлених обставин справи та зробленого неправильного висновку, що відповідач нібито не порушив зобов`язання, що передбачено умовами договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» у справі № 910/11929/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Гаврилюк О.М., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» у справі № 910/11929/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В зв`язку з перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. у відпустці повна постанова складена та підписана 13.01.2022.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

Фізична особа-підприємець Арбабіан Мілад Рєзович подала до суду відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21. Відповідач заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 залишити без змін.

Твердження відповідача у відзиві зводяться до того, що:

- cудом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем заявлено вимоги, які суперечить положенням цивільного законодавства, що вказує на безпідставність позовних вимог;

- подані позивачем скріншоти (додаток 3,4), які зроблені нібито з робочого чату Rocket.Chat є недостовірними доказами та є підробленими позивачем;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг в сфері IT №21/03/01;

- позивач не навів нормативних підстав для стягнення штрафу з відповідача та не зазначив період за який нарахував неустойку;

- твердження позивача, що 27.05.2021 року відповідач припинив виконання покладеного зобов`язання є необґрунтованим та дії позивача є суперечливими та спрямовані на введення суду в оману щодо фактичних обставин справи;

- твердження, що відповідач погоджувався з фактичними даними позивача є неправдивими, адже відповідач навів вищезазначені заперечення у відзиві на позовну заяву.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить стягнути з

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» на користь Арбабіана Мілада Рєзовича 4 500,00 грн. витрат на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Арбабіаном Міладом Рєзовичем (далі - виконавець) 01 березня 2021 року було укладено договір про надання послуг у галузі IT № 21/03/01 (далі - Договір).

Пунктом 1.8. Договору передбачено, що КЕП - кваліфікований електронний підпис у значенні, що наведений у Законі України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 2.1. Договору предметом Договору є виконання виконавцем робіт на користь замовника щодо комп`ютерного програмування код КВЕД 62.01.

Як визначено в п. 2.4 Договору за виконання робіт, що вказані в п. 2.1 цього Договору, замовник сплачує виконавцю винагороду, передбачену п. 5 Договору.

Згідно з п. 8.1. Договору даний Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін, яка оформлюється в письмовій формі з накладенням КЕП.

Відповідно до п. 8.2 Договору, даний Договір може бути розірваний на вимогу виконавця, що містить КЕП, та яка має бути отримана замовником не пізніше ніж за 60 робочих днів до дати розірвання Договору. У разі порушення зазначеної умови, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення вказаного строку. При цьому виконавець не може відмовлятися від виконання нових і поточних замовлень замовника на протязі періоду у 60 робочих днів, якщо не сплачено штраф у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення вказаного строку.

Згідно з п. 9.1. Договору Договір набирає чинності з дня накладення Сторонами на нього КЕП, та зберігає чинність протягом 1 (одного) року.

Пунктом 9.3 Договору сторони узгодили, що листування між сторонами, направлення актів приймання-передачі послуг та додаткових угод до Договору здійснюється з обов`язковим накладенням КЕП з використанням сервісу Paperless (https://paperless.com.ua/).

Відповідно до п. 9.4. Договору Якщо замовлення замовника направляється в електронній формі, то воно здійснюється за допомогою програми Rocket.Chat (https://rocket.jointoit.com). В такому випадку на зазначених замовленнях замовника не проставляється КЕП, а посилання замовника на переписку, що здійснена за допомогою програми Rocket.Chat (https://rocket.jointoit.com) сприймається Сторонами як належний та допустимий доказ у спорах щодо належного виконання зобов`язань за цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що виконавець направив замовникові заяву від 27.04.2021, підписану за допомогою КЕП 28.04.2021, про дострокове розірвання Договору за власним бажанням з 27.06.2021.

Також, виконавець направив замовникові заяву від 27.04.2021, підписану за допомогою КЕП 30.04.2021, про дострокове розірвання Договору за власним бажанням з 26.07.2021.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавцем направлено заяву від 26.05.2021 про дострокове розірвання Договору за станом здоров`я з 27.05.2021.

Позивач направив ФОП Арбабіану М.Р. претензію № 1 28 травня 2021 року, в якій вимагав сплатити штраф у розмірі 180 000, 00 грн на підставі пункту 8.2 Договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач доводить, що відповідачем не дотримано умов Договору щодо порядку його розірвання, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення строку повідомлення замовника про розірвання вказаного договору, що становить 180 000, 00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правовідносинам, які виникли між сторонами притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів про надання послуг.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як унормовано вимогами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Щодо доводів позивача викладених в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції неправомірно зроблено висновок про те, що позивачем нараховано відповідачеві неустойку за односторонню відмову відповідача від Договору про надання послуг в галузі IT № 21/03/01, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище у цій постанові, відповідно до п. 8.2 Договору, даний Договір може бути розірваний на вимогу виконавця, що містить КЕП, та яка має бути отримана замовником не пізніше ніж за 60 робочих днів до дати розірвання Договору. У разі порушення зазначеної умови, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення вказаного строку. При цьому виконавець не може відмовлятися від виконання нових і поточних замовлень замовника на протязі періоду у 60 робочих днів, якщо не сплачено штраф у розмірі 3 000, 00 грн за кожен день скорочення вказаного строку.

Колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на висновок, котрий викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 591/3176/17, відповідно до якого неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання». Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем заявлено вимоги, які суперечать положенням цивільного законодавства, що вказує на безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем було нараховано та заявлено до стягнення неустойку, на підставі пункту 8.2 Договору, за дострокове розірвання договору (односторонню відмову) на вимогу виконавця, що фактично суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору.

Що стосується посилань позивача на те, що відповідач порушив порядок розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки 26.05.2021 відповідачем було надіслано позивачеві заяву про розірвання Договору за станом здоров`я з 27.05.2021, слід зазначати наступне.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач направив позивачеві заяву від 27.04.2021, підписану за допомогою КЕП 28.04.2021, про дострокове розірвання Договору за власним бажанням з 27.06.2021.

Також, відповідач направив позивачу заяву від 27.04.2021, підписану за допомогою КЕП 30.04.2021, про дострокове розірвання Договору за власним бажанням з 26.07.2021 та заяву від 26.05.2021 про дострокове розірвання Договору за станом здоров`я з 27.05.2021.

Виходячи з вищенаведеного, позивач був повідомлений про намір відповідача розірвати договір починаючи з 28.04.2021.

Також, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що п. 8.2. Договору, не встановлюється неустойка за односторонню відмову від договору, а встановлюється неустойка за відмову відповідача від виконання технічних завдань з огляду на наявність в нього обов`язку попередити позивача про розірвання Договору заздалегідь (за 60 робочих днів) та невиконання ним такого обов`язку, щодо цього твердження колегія суддів зазначає наступне.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження своєї позиції про те, що відповідачем порушено зобов`язання за договором про надання послуг в сфері ІТ №21/03/01 та твердження про те, що 27.05.2021 року відповідач припинив виконання покладеного зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову відповідають встановленим обставинам справи, рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 є законним і обґрунтованим.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім наведених у мотивувальній частині постанови взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ».

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/11929/21 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН.ТУ.АЙТІ».

3. Матеріали справи № 910/11929/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді М.А. Барсук

О.М. Гаврилюк