РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. м. ХарківСправа № 922/3789/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

за участю секретаря судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 за нововиявленими обставинами у справі №922/3789/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (Запорізька обл, м. Пологи)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (Харківська обл, с. Сподобівка)
простягнення 2251889,50 грн,
за участю представників:

позивача Бойко О.В.;

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходилася справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (Запорізька обл, м. Пологи) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (Харківська обл, с. Сподобівка) про стягнення 2251889,50 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 в позові відмовлено повністю.

09.12.2021 позивач надав Господарському суду Харківської області заяву про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 за нововиявленими обставинами, в якій просить:

1. Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 за нововиявленими обставинами.

2. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 в частині відмови Приватному акціонерному товариству "Пологівський олійноекстракційний завод" у позові про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" неустойки в сумі 570000,00 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" () на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" () неустойку в сумі 570000,00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" () на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" () витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позову в частині стягнення неустойки, у сумі 8550,00 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" () на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" () витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 за нововиявленими обставинами, у сумі 50668,50 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2021 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 за нововиявленими обставинами у справі №922/3789/20 до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами. Розгляд заяви призначено на 29.12.2021 о 14:00 год за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін.

28.12.2021 відповідач надав письмові пояснення в порядку ст. 42 ГПК України, в яких зазначає, що наведені заявником обставини не спростовують факти, які було покладено в основу рішення, що переглядається.

29.12.2021 позивач надав заяву (в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України), в якій просить вирішити питання про понесені ним судові витрати (в частині витрат на правову (правничу) допомогу) після ухвалення судом рішення у справі.

У судовому засіданні 29.12.2021 оголошено судом перерву до 12.01.2022 о 14:00 год, про що повідомлено відповідача ухвалою, а представника позивача під розпис.

06.01.2022 позивач надав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просив долучити до матеріалів справи Статут ПрАТ «Пологівський ОЕЗ».

10.01.2022 позивач надав заперечення на пояснення (на заяву про надання пояснень), які були прийняті протокольною ухвалою суду від 12.01.2022 до розгляду.

12.01.2022 представник позивача надав клопотання про поновлення строку на подання доказів, а саме Статуту ПрАТ «Пологівський ОЕЗ».

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2022 клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказів, а саме Статуту ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» та клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи були задоволені судом.

У судовому засіданні 12.01.2022 представник позивача підтримав заяву позивача про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 за нововиявленими обставинами та просив її задовольнити.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду заяви позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду зазначеної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

31.07.2020 між сторонами (позивачем та відповідачем) був укладений договір, за яким постачальник (відповідач) зобов`язався поставити в обумовлений договором строк вироблений (вирощений та зібраний) безпосередньо ним (відповідачем) соняшник врожаю 2020 року у заліковій вазі у кількості 500,00 т +/- 5% від цієї кількості за вибором покупця (позивача), а покупець зобов`язався прийняти соняшник та сплатити постачальнику його вартість.

Згідно з п. 4.1 договору сторони домовились, що поставка соняшнику здійснюється постачальником (відповідачем) автомобільним транспортом на умовах DAP (елеватор ПрАТ «Пологівський ОЕЗ», місцезнаходження: 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Ломоносова, буд. 36), згідно з Інкотермс 2010. Правила IСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, за винятком застережень, прямо передбачених у договорі.

Відповідно до п. 4.2 договору соняшник має бути поставлений постачальником (відповідачем) у строк до 30.09.2020 включно. Датою поставки соняшнику (його частини (партії)) покупцю (позивачу) вважається дата оформлення постачальником видаткової накладної, яка підписана уповноваженим представником покупця. Право власності на соняшник, а також ризики випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) соняшнику переходять від постачальника (відповідача) до покупця (позивача) з дати поставки соняшнику.

Згідно з п. 6.1 договору у разі порушення постачальником (відповідачем) своїх зобов`язань з поставки соняшнику, а саме: не поставки соняшнику або поставки соняшнику у меншій кількості, ніж зазначено в п. 1.1 договору (недопоставка), постачальник (відповідач) зобов`язаний відшкодувати покупцю неустойку у розмірі 1200,00 грн за кожну не поставлену (недопоставлену) тонну соняшнику та відшкодувати покупцю (покупцю) збитки, заподіяні порушенням відповідних зобов`язань.

Відповідно до п. 6.4 договору сплата штрафних санкцій, а також відшкодування збитків не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за договором.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач повинен був поставити позивачеві саме соняшник, який характеризується певними індивідуальними ознаками, а саме: (і) соняшник врожаю 2020 року та (іі) соняшник вироблений (вирощений та зібраний) безпосередньо самим відповідачем. До закінчення строку дії договору, а саме 15.09.2020 позивач направив відповідачу листа за вих. №1980/04, в якому просив відповідача належним чином виконати свої зобов`язання, передбачені договором.

Позивач надав суду докази відправки цього листа відповідачу та отримання його останнім. Відповіді позивачу на вказаний лист відповідач не надавав.

Відповідач не поставив соняшник за договором. Доказів виконання договору та поставки позивачу соняшнику врожаю 2020 року, виробленого (вирощеного та зібраного) безпосередньо відповідачем, у визначеній договором кількості, відповідач не надав.

Згідно з поданими відповідачем до територіальних органів Держстату звітами державного статистичного спостереження за формою №37-сг (місячна) «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 жовтня 2020 року», «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 листопада 2020 року», «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 грудня 2020 року» відповідачем у 2020 році було зібрано врожай соняшнику у загальній кількості 847,94 т.

Відповідно до поданого відповідачем до територіальних органів Держстату звіту державного статистичного спостереження за формою №29-сг (річна) «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2020 році» відповідачем було зібрано врожай соняшнику у кількості 890,44 т.

Відтак, безпосередньо самим відповідачем у 2020 році фактично було вироблено (вирощено та зібрано) соняшник врожаю 2020 року у кількості від 847,94 до 890,44 т. Лише цей соняшник (безпосередньо вироблений відповідачем у 2020 році) міг бути поставленим позивачеві відповідно до умов договору.

У той же час, відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних та загальних звітних податкових декларацій відповідача, як платника єдиного податку четвертої групи, з додатками до них за відповідні звітні періоди власно вирощений соняшник врожаю 2020 року у кількості 953,286 т відповідач у період з 29.09.2020 по 16.11.2020 реалізував ПП «Сподобівка Агро Плюс» та ТОВ «Крокус Агро Груп».

Інформація про реалізацію відповідачем соняшнику врожаю 2020 року (знеособлено) також відображена ним у поданих за період з травня по грудень 2020 року до територіальних органів Держстату звітах державного статистичного спостереження за формою №21-заг (місячна) «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства за січень - _______ 2020 року», та звіті державного статистичного спостереження за формою №21-заг (річна) «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства за 2020 рік», поданому відповідачем до територіальних органів Держстату 2021 році.

Отже у період з 29.09.2020 по 16.11.2020 відповідач реалізував соняшник врожаю 2020 року у кількості 953,286 т третім особам - ПП «Сподобівка Агро Плюс» та ТОВ «Крокус Агро Груп», тобто у кількості, що повністю включає усю кількість зібраного відповідачем соняшнику врожаю 2020 року.

Таким чином, документально встановлено та підтверджено, що станом на 16 листопада 2020 року відповідач уже повністю здійснив реалізацію усього виробленого безпосередньо ним (вирощеного та зібраного) у 2020 році соняшнику третім особам. Відтак, в силу цих обставин, відповідач уже на той час не міг більше поставити соняшник за договором позивачеві, що само по собі і підтверджується відсутністю такої поставки позивачеві за договором. Викладені обставини свідчать про настання юридичного факту «не поставки соняшнику» відповідачем за договором.

Доказів, які б спростовували факт реалізації соняшнику врожаю 2020 року ПП «Сподобівка Агро Плюс» та ТОВ «Крокус Агро Груп» відповідач не надав.

Враховуючи факт реалізації виробленого (вирощеного та зібраного) безпосередньо відповідачем соняшнику врожаю 2020 року третім особам, і як наслідок, неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з поставки соняшнику позивачу саме врожаю 2020 року, що є підставою для господарсько-правової відповідальності відповідача перед позивачем за не поставку соняшнику, позивач у справі №922/3789/20 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 в частині відмови у стягненні неустойки в сумі 570000,00 грн за нововиявленими обставинами з прийняттям нового рішення в цій частині шляхом задоволення таких позовних вимог до відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 320 цього Кодексу - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Як зазначає позивач, йому стало відомо про факт реалізації соняшнику врожаю 2020 року третім особам - ПП «Сподобівка Агро Плюс» та ТОВ «Крокус Агро Груп» лише 29.11.2021 за результатом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000575, що підтверджено матеріалами справи.

Суд критично ставиться до посилання відповідача у його поясненні на факт можливої обізнаності позивача під час розгляду справи №922/3789/20 з фактом реалізації у вересні - листопаді 2020 року виробленого (вирощеного та зібраного) безпосередньо відповідачем соняшнику врожаю 2020 року третім особам. Такі фактичні обставини були встановлені слідчим у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000575 лише у листопаді 2021 року, тобто через вісім місяців після прийняття судом оспорюваного рішення.

Такі фактичні нововиявлені обставини були встановлені слідчим самостійно. Їх встановлення не є пов`язаним із кримінальними процесуальними правами позивача у цьому кримінальному провадженні. Наявність у сторони кримінального провадження процесуальних прав не є тотожною із обізнаністю такої сторони із певними фактичними обставинами. Крім того, такі фактичні обставини не є публічними та загальнодоступними. Навпаки, такі нововиявлені фактичні обставини є захищеними і становлять конфіденційну інформацію податкового та статистичного змісту. Отримання такої конфіденційної інформації є можливою лише у спосіб, спеціально передбачений законом і спеціальним суб`єктом, а саме слідчим під час здійснення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді. Позивач таких повноважень і прав на отримання вказаної конфіденційної інформації не має, а тому він не міг самостійно поза межами кримінального провадження отримати інформацію, що за своїм змістом є нововиявленими обставинами у справі.

Згідно з відміткою канцелярії Господарського суду Харківської області заява про перегляд рішення подана позивачем до господарського суду 09.12.2021, тобто в межах 30-денного строку відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 321 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відтак, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Таким чином, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Наведене вище відповідає позиції Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеній ним у постанові від 02.02.2021 у справі №908/439/18.

Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою, відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена ним у постанові від 27.05.2020 у справі №802/2196/17-а та неодноразово використовувалась Верховним Судом у питанні визнання ознак нововиявлених обставин у господарському процесі, зокрема у постановах від 03.04.2018 у справі №910/6052/16, від 07.08.2018 у справі №915/1708/14, від 19.05.2020 у справі №910/19793/14, від 25.08.2020 у справі №910/6052/16, а також від 07.10.2020 у справі №922/1026/19.

Висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Реалізація відповідачем усього виробленого (вирощеного і зібраного) безпосередньо ним соняшнику врожаю 2020 року у кількості 953,286 т ПП «Сподобівка Агро Плюс» та ТОВ «Крокус Агро Груп» відбулася у період з 29.09.2020 по 16.11.2020, тобто перед зверненням позивача до суду з відповідним позовом, однією з вимог якого було стягнення неустойки за не поставку саме такого соняшника.

Вказані фактичні обставини, а саме не поставка відповідачем виробленого (вирощеного і зібраного) безпосередньо ним соняшнику врожаю 2020 року позивачеві за договором внаслідок відчуження цього всього соняшнику третім особам, свідчать про подальшу об`єктивну відсутність у відповідача такого соняшнику врожаю 2020 року. Відсутність такого соняшнику підтверджує неможливість відповідача виконати свої зобов`язання перед позивачем за договором із поставки соняшнику урожаю 2020 року і є «не поставкою соняшнику».

Ці обставини свідчать про те, що відповідач на момент укладання договору із позивачем та на момент збирання врожаю соняшнику у 2020 році міг виконати свої зобов`язання перед позивачем, але відмовився. Відповідач свідомо реалізував цей зібраний соняшник третім особам і цими власними юридично-значимими діями позбавив сам себе можливості поставити соняшник позивачеві за договором. Юридичний факт не поставки відповідачем соняшнику врожаю 2020 року позивачеві є встановленим і підтвердженим. Таке порушення відповідачем умов договору є підставою для господарсько-правової відповідальності відповідача у вигляді сплати неустойки. Ці фактичні обставини існували на час розгляду справи №922/3789/20 в суді першої інстанції та прийняття за наслідками такого розгляду судового рішення.

Обставини реалізації відповідачем соняшнику врожаю 2020 року третім особам не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, оскільки не є публічними, і загальнодоступними.

Можливість виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем з поставки соняшнику врожаю 2020 року за договором у будь-який час була покладена судом в основу рішення від 24.03.2021 у справі №922/3789/20. Однак, поінформованість суду про фактичну реалізацію відповідачем усього виробленого (вирощеного і зібраного) безпосередньо ним соняшнику врожаю 2020 року могла стати підставою для прийняття іншого судового рішення у справі №922/3789/20, а ніж те, яке було прийняте.

Вказане вище свідчить про те, що зазначені вище обставини, а саме фактична реалізація відповідачем усього виробленого (вирощеного та зібраного) безпосередньо ним соняшнику врожаю 2020 року третім особам, є фактом порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором у вигляді не поставки всього цього соняшнику позивачеві, є істотними для справи №922/3789/20 обставинами.

Суд критично ставиться до посилання відповідача у його поясненні на існування інших обставин, а ніж ті, що були встановлені судом - дійсність укладеного між відповідачем та позивачем договору, не припинення зобов`язань за ним та можливість з огляду на це поставки відповідачем соняшнику в майбутньому, як на обставини, на яких засноване рішення від 24.03.2021. Саме можливість виконання в майбутньому відповідачем своїх зобов`язань з поставки позивачу виробленого (вирощеного і зібраного) безпосередньо ним соняшнику врожаю 2020 року вплинула на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відтак у справі №922/3789/20 наявні нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи, ці обставини не були відомі та не могли бути відомі позивачу на час розгляду вказаної справи та прийняття рішення у ній, дані обставини є істотними, оскільки врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні за змістом положення містяться в ч. 1 ст. 193 ГК України.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право відповідача на односторонню відмову від зобов`язання з поставки позивачу власно вирощеного соняшника врожаю 2020 року а ні договором, а ні законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Розмір штрафних санкцій за невиконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки власно вирощеного соняшнику врожаю 2020 року законом не визначений.

Відповідно до п. 6.1 договору у разі порушення відповідачем своїх зобов`язань з поставки соняшнику, а саме: не поставки соняшнику або поставки соняшнику у меншій кількості, ніж зазначено в п. 1.1 договору (недопоставка), відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку у розмірі 1200,00 грн за кожну не поставлену (недопоставлену) тонну соняшнику та відшкодувати позивачу збитки, заподіяні порушенням відповідних зобов`язань.

Наданий позивачем розрахунок неустойки у сумі 570000,00 грн є арифметично вірним, відповідачем не спростований, контррозрахунок останнім не надано.

Згідно з ч. 3, 6 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що заяву ПрАТ«Пологівський ОЕЗ» про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 за нововиявленими обставинами в частині вимоги про стягнення з ТОВ «Астеліт-Агро» неустойки в сумі 570000,00 грн слід задовольнити, скасувавши рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 в частині відмови у стягненні неустойки в сумі 570000,00 грн та прийнявши нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині. Стягнути з ТОВ «Астеліт-Агро» на користь ПрАТ «Пологівіський ОЕЗ» неустойку в сумі 570000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 - 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 174, 231 ГК України, ст. 11, 525, 526, 546, 549 ЦК України, ст. 73, 74, 76 80, 86, 123, 129, 202, 237, 238, 320, 325 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 за нововиявленими обставинами повністю.

Скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 в частині відмови Приватному акціонерному товариству "Пологівський олійноекстракційний завод" у позові про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" неустойки в сумі 570000,00 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у цій частині повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (63670, Харківська обл., с. Сподобівка, вул. Кропивницького, 36. Код ) на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (70600, Запорізька обл., м. Пологи, вул. Ломоносова, 36. Код ) неустойку в сумі 570000,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (63670, Харківська обл., с. Сподобівка, вул. Кропивницького, 36. Код ) на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (70600, Запорізька обл., м. Пологи, вул. Ломоносова, 36. Код ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позову в частині стягнення неустойки, у сумі 8550,00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (63670, Харківська обл., с. Сподобівка, вул. Кропивницького, 36. Код ) на користь Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (70600, Запорізька обл., м. Пологи, вул. Ломоносова, 36. Код ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі №922/3789/20 за нововиявленими обставинами, у сумі 50668,50 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "14" січня 2022 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua/.