РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2022Справа № 910/17991/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Управління поліції охорони в м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент"

про стягнення 3 347,21 грн.,

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління поліції охорони в м. Києві (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" (далі - відповідач) про стягнення 3 347,21 грн., з яких: 3 262,80 грн. - основний борг, 84,41 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами 03.07.2020 року договору № 342/29/20/ОБ/ТС-2020 про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з реагування наряду поліції охорони, в частині оплати наданих позивачем протягом серпня-вересня 2021 року послуг, у зв`язку з чим за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі № 910/17991/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 10.11.2021 року про відкриття провадження у справі № 910/17991/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення з відповідним трек-номером 981 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03049, місто Київ, вулиця Курська, будинок 17.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 981 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.11.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2021 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 року між Управлінням поліції охорони в м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" укладено договір про спостереження за ручними системами тривожної сигналізації, що встановлені на об`єктах з реагування наряду поліції охорони № 342/29/20/ОБ/ТС-2020 (далі - Договір).

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

За умовами цього Договору:

- система тривожної (охоронної і охоронно-пожежної) сигналізації - система, яка призначена для функціонування в конкретних умовах та виготовлена за спеціальним замовленням (визначеним замовником та погодженим з виконавцем);

- ручна система тривожної (охоронної і охоронно-пожежної) сигналізації - система, режим тривоги якої задають або вмикають ручним або іншим неавтоматичним способом (наприклад, ножним);

- наряд реагування (НР) - персонал охорони, озброєний бойовою вогнепальною зброєю, оснащений спеціальними засобами індивідуального бронезахисту та активної оборони, який безпосередньо здійснює охорону Цінностей, що перебувають в обігу та/або розпорядженні замовника охоронних послуг;

- технічне обслуговування - забезпечення функціонування сигналізації згідно з експлуатаційною документацією шляхом здійснення профілактичних оглядів, а саме перевірок сигналізації з метою забезпечення безперебійної її роботи, виявлення пошкоджень, що можуть привести до виходу її з ладу, а також ліквідації несправностей, які можуть бути усунені безпосередньо за місцем знаходження сигналізації і не потребують заміни складових частин сигналізації або їх конструктивних елементів;

- Об`єкт - приміщення, вказане у Дислокації (додаток № 1 до Договору), що відокремлене від решти приміщень архітектурно-будівельними конструкціями (капітальними або некапітальними стінами), обладнане системою ручної тривожної сигналізації з підключенням на окремі вічка (коди) систем централізованого спостереження.

Відповідно до пункту 1.1 Договору виконавець здійснює в інтересах замовника спостереження за станом та технічне обслуговування сигналізації, що встановлена на об`єктах замовника, перелік та адреси яких зазначені у Дислокації (додаток № 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору; у разі надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації забезпечує реагування НР для встановлення причин його надходження, а в разі необхідності - припинення правопорушення або злочину на об`єкті.

За умовами пункту 1.2 цієї угоди періодом спостереження сигналізації на об`єкті вважається час з моменту прийняття виконавцем сигналізації, встановленої на об`єкті, під спостереження до зняття її з-під спостереження замовником відповідно до Інструкції з користування сигналізацією (додаток № 4 до Договору).

За цим Договором виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння ним (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору ціна однієї години спостереження, технічного обслуговування однієї умовної установки сигналізації за цим Договором визначається на підставі розрахунку нарахованих валових витрат, пов`язаних з цією діяльністю, та узгоджується Протоколом узгодження ціни (додаток № 3 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування плати, встановленої пунктом 2.1 цього Договору, на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Договору до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом п`яти перших робочих днів наступного місяця підписати і один примірник підписаного акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення. За умови неповернення замовником підписаного акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений пунктом 2.4 даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень.

Оплата за надання послуг згідно з цим Договором здійснюється у національній валюті України (пункт 2.6 наведеного правочину).

Пунктами 10.1, 10.2 Договору передбачено, що останній укладається строком на 3 (три) місяці і набуває чинності з 03.07.2020 року. Якщо за 15 днів до закінчення строку дії Договору жодна зі сторін не вимагатиме у письмовій формі його припинення або перегляду, Договір вважається продовженим на тих же умовах на той же термін. Кількість разі пролонгації Договору не обмежується.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази наявності у будь-якої зі сторін Договору письмових вимог до іншої сторони про його припинення або перегляд, а також докази розірвання чи визнання недійсним цього правочину. Відтак, Договір на час вирішення даного спору є діючим.

У позовній заяві Управління поліції охорони в м. Києві вказувало на те, що на виконання умов Договору та в передбачений цим правочином строк позивач протягом серпня-вересня 2021 року надав відповідачу послуги з охорони його Об`єкта на загальну суму 3 262,80 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем своїх зобов`язань за цією угодою.

Проте у порушення вищевказаних умов Договору відповідач надані йому в серпні та вересні 2021 року послуги не оплатив, заборгувавши таким чином Управлінню поліції охорони в м. Києві 3 262,80 грн.

Листом від 14.09.2021 року № 784/43/29/20/01-2021 позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" з претензією про погашення у строк до 25.09.2021 року наявної в останнього заборгованості за надані виконавцем протягом серпня-вересня 2021 року охоронні послуги вартістю 3 262,80 грн.

Крім того, 19.10.2021 року позивач надіслав відповідачу аналогічну за змістом претензію від 19.10.2021 року № 923/43/29/20/02-2021 про погашення заборгованості замовника за Договором у розмірі 3 262,80 грн. у строк до 25.10.2021 року. Крім того, до цієї претензії Управлінням поліції охорони в м. Києві долучено підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою позивача акти прийому-здачі виконаних послуг за Договором за серпень 2021 року від 31.08.2021 року № СВ2-006058 на суму 1 656,60 грн. та за вересень 2021 року від 30.09.2021 року № СВ2-007105 на суму 1 606,20 грн. у двох примірниках для їх підписання відповідачем.

Однак, позивач вказував про те, що вищенаведені акти у передбаченому Договором порядку підписані відповідачем не були, один примірник кожного з таких актів з підписом замовника виконавцю не повернуто. У той же час матеріали справи не містять і доказів наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем протягом серпня-вересня 2021 року, а також доказів надання замовником виконавцю своїх обґрунтованих заперечень щодо обсягу чи якості означених послуг у письмовій формі.

Враховуючи те, що надані позивачем протягом серпня-вересня 2021 року послуги за Договором загальною вартістю 3 262,80 грн. у розумінні пунктів 2.4, 2.5 Договору були надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, враховуючи передбачений Договором порядок попередньої оплати цих послуг, а також беручи до уваги те, що відповідач у порушення умов Договору надані йому протягом наведеного періоду послуги не оплатив та не задовольнив адресовані йому Управлінням поліції охорони в м. Києві претензії у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, який є підставою позову, за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 3 262,80 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Управління поліції охорони в м. Києві до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо повної та своєчасної оплати наданих йому послуг, позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 84,41 грн., нараховану на відповідні суми боргу за кожним спірним місяцем надання послуг окремо із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ згідно з наданим Управлінням поліції охорони в м. Києві розрахунком.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Аналогічні положення містить і частині 1 статті 230 Господарського кодексу України.

За приписами частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Таким чином, законом надано право сторонам встановити в договорі розмір і порядок нарахування штрафних санкцій.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

В силу приписів статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

За умовами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної (неповної) оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період надання послуг, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його таким, що не повністю відповідає приписам чинного законодавства в силу допущених помилок при визначенні початкової дати періодів прострочення оплати відповідачем послуг та відповідно кількості днів за відповідні періоди прострочення.

Так, згідно з частиною другою статті 252 Цивільного кодексу України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 2.2 Договору оплата охоронних послуг здійснюється замовником на умовах попередньої оплати шляхом перерахування плати, встановленої пунктом 2.1 цього Договору, на рахунок виконавця до 20 числа поточного місяця за послуги, які будуть надані в наступному місяці.

Відтак, першим днем прострочення виконання відповідачем покладеного на нього Договором обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, на переконання суду, є 21 число відповідного місяця, а не 20 число такого місяця, як помилково вказано позивачем у його розрахунку.

Водночас враховуючи, що наданий позивачем розрахунок пені в сумі 84,41 грн. не перевищує обрахованого судом розміру цієї штрафної санкції за дійсні періоди прострочення, суд вважає його таким, що відповідає положенням чинного законодавства, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача наведеної суми пені також підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем за Договором чи документів, які свідчать про наявність правових підстав для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" від відповідальності за порушення умов означеного правочину.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерде Девелопмент" (03049, місто Київ, вулиця Курська, будинок 17; ) на користь Управління поліції охорони в м. Києві (04050, місто Київ, вулиця Студентська, будинок 9; ) 3 262 (три тисячі двісті шістдесят дві) грн. 80 коп. основного боргу, 84 (вісімдесят чотири) грн. 41 коп. пені, а також 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.01.2022 року.

Суддя В.С. Ломака