ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2022 р. Справа№ 918/343/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №918/343/21 (суддя Картавцева Ю.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця Туленіна Олександра Володимировича до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у розмірі 12 099,10 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Фізична особа-підприємець Туленін Олександр Володимирович звернувся до господарського суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та Державної казначейської служби України про стягнення 2099,10 грн. матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що першим відповідачем всупереч додатковій постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі №569/6870/20 не було повернуто позивачу вилученого майна, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 2099,10 грн матеріальної шкоди та 10000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №918/343/21 позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Туленіна Олександра Володимировича 2099 грн 10 коп. майнової шкоди, завданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Рівненській області до Державного бюджету Україну 393 грн 83 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

При прийнятті даного рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний і державою Україна у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків.

Не погодившись з прийнятим рішенням, перший відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що назви та ємність продукції, що зазначені в Протоколі про адміністративне правопорушення від 24.04.2020 не відповідають назвам, зазначеним у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20.

Також, скаржник зазначає, що під час звернення Туленіна О.В. у червні 2020 року до Рівненського ВП ГУНП, останньому працівником поліції, яка здійснювала того дня пропускний режим до приміщення та в телефонному режимі зв`язалася із дільничним офіцером поліції Березовським Д.А., який повідомив, що Туленіну О.В. необхідно звернутися до нього за адресою: м. Рівне, вул. Будівельників, 1, де у приміщенні опорного пункту поліції під розписку отримати вилучений алкоголь, однак, протягом року Туленін О.В. за одержанням вилученого у його магазині алкоголю до дільничного офіцера не звертався.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 у справі №918/343/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №918/343/21; роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань до суду не надійшло.

Крім цього, позивач та другий відповідач не скористалися своїм правом на подання до апеляційного суду відзивів на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 2099,10 грн матеріальної шкоди, з прийняттям в цій частині нового - про відмову у задоволенні вказаної вимоги, з наступних підстав.

24.04.2020 Старшим Дільничним офіцером поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції Березовським Д.А. складено Протокол про адміністративне правопорушення через здійснення гр. ОСОБА_1 в магазині "Флеш" торгівлі алкогольними напоями без акцизних марок та з марками, які мають ознаки підробки та вилучено алкогольні напої.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.05.2020 у справі № 569/6870/20 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20 заяву представника ОСОБА_1 - Туленіна О.В. про винесення додаткової постанови задоволено, внесено виправлення до резолютивної частини постанови № 569/6870/20 від 07.05.2020, доповнено її другим абзацом наступної редакції: вилучені алкогольні напої: 9 (дев`ять) пляшок настоянки бурштинової "Амберіал" ємкістю 0,5 л та 37 пляшок горілки "Українська пшениця" Неміроф" 0,25 л на загальну суму 2099,10 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок, вилучених 24.04.2020 року повернути їх власнику - ФОП Туленіну Олександру Володимировичу.

Неповернення позивачу вказаного вилученого товару стало підставою для звернення його до суду з даним позовом про стягнення 2099,10 грн. матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди.

Як вже вказувалося, місцевим господарським судом вказані вимоги задоволено частково (щодо стягнення 2099,10 грн. матеріальної шкоди).

Перший відповідач, в свою чергу, оскаржує наведене судове рішення лише в частині задоволених вимог, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Зокрема, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та їх посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 та від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Як вже було вказано, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20 заяву представника ОСОБА_1 - Туленіна О.В. про винесення додаткової постанови задоволено, внесено виправлення до резолютивної частини постанови № 569/6870/20 від 07.05.2020, доповнено її другим абзацом наступної редакції: вилучені алкогольні напої: 9 (дев`ять) пляшок настоянки бурштинової "Амберіал" ємкістю 0,5 л та 37 пляшок горілки "Українська пшениця" Неміроф" 0,25 л на загальну суму 2099,10 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок, вилучених 24.04.2020 року повернути їх власнику - ФОП Туленіну Олександру Володимировичу.

Позивач зазначає, що першим відповідачем вказана постанова суду не виконана, вилучені товари не повернуто.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у даному випадку, право на пред`явлення позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади, виникає лише у разі невиконання судового рішення (постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20) про повернення вилученого товару, якщо буде встановлено неможливість повернення спірного майна в натурі.

Отже, питання обґрунтованості позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, завданої бездіяльністю органу державної влади, повинно вирішуватися в залежності від підстав позову щодо неможливості повернення вилученого майна в натурі.

Позивач, в свою чергу, доводів про неможливість повернення першим відповідачем вилученого майна в натурі не навів, та відповідно доказів не надав, обмежившись посиланням на невиконання Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт навів доводи про те, що під час звернення Туленіна О.В. у червні 2020 року до Рівненського ВП ГУНП, останньому працівником поліції, яка здійснювала того дня пропускний режим до приміщення та в телефонному режимі зв`язалася із дільничним офіцером поліції Березовським Д.А., який повідомив, що Туленіну О.В. необхідно звернутися до нього за адресою: м. Рівне, вул. Будівельників, 1, де у приміщенні опорного пункту поліції під розписку отримати вилучений алкоголь, однак, протягом року Туленін О.В. за одержанням вилученого у його магазині алкоголю до дільничного офіцера не звертався.

З огляду на недоведеність позивачем обставин неможливості повернення першим відповідачем вилученого майна в натурі, колегія суддів вважає, що позовні вимоги у даній справі пред`явлені передчасно.

Стосовно доводів апелянта про те, що назви та ємність продукції, що зазначені в Протоколі про адміністративне правопорушення від 24.04.2020 не відповідають назвам, зазначеним у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20, слід зазначити наступне.

Так, обставини встановлені у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 29.05.2020 у справі № 569/6870/20 (зокрема й щодо назв та ємності вилученої продукції) в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є преюдиціальними та не можуть повторно оцінюватися в межах даної справи.

Наведена постанова набрала законної сили, оскаржена першим відповідачем не була.

Враховуючи наведене, вказані доводи апелянта є намаганням домогтися переоцінки обставин, встановлених у наведеному судовому акті, що є неприпустимим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 2099,10 грн матеріальної шкоди, з прийняттям в цій частині нового - про відмову у задоволенні вказаної вимоги. В решті оскаржуване рішення - підлягає залишенню без змін.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, чинним законодавством не визначений порядок компенсації за рахунок держави, то відповідно до ч. 3 ст. 129 ГПК України, сплачений відповідачем до Державного бюджету України судовий збір підлягає компенсації за рахунок Державного бюджету України у розмірі 3 405 грн.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №918/343/21 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №918/343/21 скасувати в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 2099,10 грн матеріальної шкоди та прийняти нове - про відмову у її задоволенні. В решті рішення - залишити без змін.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Головного управління Національної поліції в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Хвильового, 2; ідентифікаційний код: 40108761) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 405 грн.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 14.01.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко