ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3797/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" (місцезнаходження: 61019, місто Харків, вулиця Калініна, будинок 91; )
про стягнення 1 136 746,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Жилко С.Е., посвідчення №168,

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулася Харківська міська рада (далі позивач або ХМР) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт (далі відповідач або ТОВ Сантех-Імпорт), в якому просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 136 746, 64 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 17 051, 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, оскільки ТОВ Сантех-Імпорт, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на спірній земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформило речового права на вказану земельну ділянку та у період з 01.10.2020 по 31.07.2021 не сплачувало плату за користування земельною ділянкою площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Відповідач проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити в повному обсязі. ТОВ Сантех-Імпорт зазначає, що позивачем здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів без врахування наявності інших землекористувачів земельної ділянки. За твердженням відповідача до спірних правовідносин слід застосувати ч. 2 ст. 120 ЗК України, ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі». Крім того, відповідач зауважує, що акт обстеження земельної ділянки не є належним доказом у справі та суперечить концепції «належного врядування», оскільки складений в односторонньому порядку та неуповноваженою особою.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 вересня 2021 року прийнято позовну заяву Харківської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3797/21, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11 жовтня 2021 р. о 10:30.

11.10.2021 року до суду від представника ТОВ Сантех-Імпорт подано заяву (вх№23811) про відкладення підготовчого засідання по справі.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.10.2021 року відкладено підготовче засідання на підставі п.3 ч.2 ст. 183 ГПК України на 01 листопада 2021 року об 11:30.

12.10.2021 року до суду від представника ТОВ Сантех-Імпорт подано відзив (вх. №24041), відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

22.10.2021 року до суду від позивача подано відповідь на відзив (вх.№24737), відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

28.10.2021 року до суду від представника ТОВ Сантех-Імпорт подано клопотання (вх.№25320) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме копії ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.10.2021 року по справі №922/3489/20. Клопотання обґрунтовано відсутністю відповідної ухвали у відповідача на момент подання відзиву, яка є доказом обґрунтування правової позиції відповідача.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.11.2021 року прийнято до розгляду відзив на позовну заяву та долучено його до матеріалів справи, прийнято до розгляду відповідь на відзив на позовну заяву та долучено її до матеріалів справи, долучено документи за клопотанням (вх.№25320 від 28.10.2021 року), встановлено строк для надання заперечень на відповідь на відзив по 11.11.2021 року, строк підготовчого провадження у справі №922/3797/21 продовжено на 30 днів по 20.12.2021 року, підготовче засідання відкладено на 15.11.2021 року об 11.00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року повідомлено сторін про підготовче засідання на 17.12.2021 року о 10.30.

17.12.2021 року до суду від представника відповідача подано клопотання про проведення судового засідання без участі представника (вх.№29787).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.12.2021 року підготовче провадження у справі №922/3797/21 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.12.2021 року о 15.30.

20.12.2021 року розпочато розгляд справи по суті, оголошено перерву в судовому засіданні до 17.01.2022 року о 12:00 на підставі ст. 216 ГПК України, про що відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання від 20.12.2021 року.

17.01.2022 року до суду від представника позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№251) у зв`язку із відсутністю можливості на безпосередню участь ХМР під час розгляду справи по суті.

Втім, 17.01.2022 року у судове засідання з`явився представник позивача Жилко С.Е., докази на підтвердження повноважень якого наявні у матеріалах справи, і яким було надано усні пояснення по суті спору, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.01.2022 року не з`явився, проте, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення вказаного учасника про розгляд справи (поштове відправлення №225 вручено відповідачу 28.12.2021 року, телефонограма від 17 грудня 2021 року прийнята представником відповідача (а.с. 175).

Наразі, з огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає таке.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п.1 ч.3 ст.202 ГПК України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Приймаючи до уваги, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 922/3797/21.

Отже, за висновками суду, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 17.01.2022.

В судовому засіданні 17.01.2022 року на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступне.

Щодо аргументів по суті справи.

10.01.2002 року між Харківською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу Харківська виробничо-технічна база МОЛПРОМ було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради від 14.01.2002 року №4/02 (далі Договір від 14.01.2002 року №4/02), на підставі якого орендодавець надав, а орендар прийняв у спільне тимчасове платне користування на умовах оренди визначену частку на земельну ділянку за адресою: місто Харків, вул. Калініна, 91, площею 1,8490 га, в тому числі: ріллі- га, багаторічних насаджень га, сіножатей га, пасовищ га, лісів га, під забудовою га, інших угідь 1,8490 га. (а.с. 53-55).

Земельну ділянку передано на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.11.2001 року №2213 до 01.06.2026 для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі, виробничого холодильного корпусу, складських корпусів та допоміжних будівель і споруд (п.1.2. Договору від 14.01.2002 року №4/02).

Відповідно до акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 17.02.2017 (кадастровий номер :12:013:0005) земельна ділянка, яка була у користуванні Акціонерного товариства закритого типу Харківська виробничо-технічна база МОЛПРОМ згідно з Договором від 14.01.2002 року №4/02 строком до 01.06.2006 року прийнята орендодавцем до земель запасу міста в односторонньому порядку у зв`язку з припиненням юридичної особи орендаря. Інше речове право припинено 12.01.2017 року (а.с. 56).

Також 09.01.2002 року між Харківською міською радою та Закритим акціонерним товариством Плавлені сири було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради від 14.01.2002 року №5/02 (надалі Договір від 14.01.2002 року №5/02), на підставі якого орендодавець надав, а орендар прийняв у спільне тимчасове платне користування на умовах оренди визначену частку на земельну ділянку за адресою: місто Харків, вул. Калініна, 91, площею 1,8490 га, в тому числі: ріллі- га, багаторічних насаджень га, сіножатей га, пасовищ га, лісів га, під забудовою га, інших угідь 0,7003 га. (а.с. 57-59).

Земельну ділянку передано на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.11.2001 року №2213 до 01.06.2026 для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі, виробничого холодильного корпусу, складських корпусів та допоміжних будівель і споруд (п.1.2. Договору від 14.01.2002 року №5/02).

Відповідно до акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 17.02.2017 (кадастровий номер :12:013:0005 загальна площа 2,5493 га) земельна ділянка, яка була у користуванні Закритого акціонерного товариства Плавлені сири згідно з Договором від 14.01.2002 року №5/02 строком до 01.06.2006 року прийнята орендодавцем до земель запасу міста в односторонньому порядку у зв`язку з ліквідацією юридичної особи орендаря (а.с. 60).

23.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" укладено договір купівлі-продажу майна №2374, відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно, а саме: літ. «Е-1» загальною площею 185,3 кв.м., літ. «Р-1», загальною площею 133,9 кв.м., літ. «В-1» загальною площею1759,0 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 1392,1 кв.м., літ. «А-1» загальною площею 979, 1 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 12,9 кв.м., літ. «У-1» загальною площею 36,6 кв.м., літ. «Л-1» загальною площею 19,6 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 19,6 кв.м., літ. «К'-І» загальною площею 47,1 кв.м, літ. «Ж-1» загальною площею 22,0 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 30,6 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 129,5 кв.м., літ. «Т-1» загальною площею 76,1 кв.м., літ. «Х-2» загальною площею 258,9 кв.м., нежитлові приміщення напівпідвалу №3-11, І, 1-го поверху №1-5 загальною площею 482,8 кв.м. в літ. «С-1», нежитлові будівлі: літ. «Д-4» загальною площею 7124,8 кв.м., літ. «Г'-1» загальною площею 563,6 кв.м., нежитлові приміщення підвалу №1,2; 1-го поверху №6-14 загальною площею 206,8 кв.м. в літ. «С-1»; нежитлова будівля літ. «Х-2» загальною площею 258, 9 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Калініна, буд. 91 (далі - Договір купівлі-продажу від 23.12.2014 року).

Відповідно до п. 2 Договору купівлі-продажу від 23.12.2014 року вищезазначені нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці площею 2,5493 га, кадастровий номер: :12:013:0005.

На підставі п. 8 вищевказаного Договору право власності на нерухоме майно переходить до покупця з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2021 року №273418696 право приватної власності на нежитлові будівлі по вул. Костянтина Калініна, 91 у м.Харкові зареєстроване з:

- літ. «Е-1» загальною площею 185,3 кв.м., літ. «Р-1», загальною площею 133,9 кв.м., літ. «В-1» загальною площею1759,0 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 1392,1 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 12,9 кв.м., літ. «У-1» загальною площею 36,6 кв.м., літ. «Л-1» загальною площею 19,6 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 19,6 кв.м., літ. «К'-І» загальною площею 47,1 кв.м, літ. «Ж-1» загальною площею 22,0 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 30,6 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 129,5 кв.м., літ. «Т-1» загальною площею 76,1 кв.м., літ. «Х-2» загальною площею 258,9 кв.м., нежитлові приміщення напівпідвалу №3-11, І, 1-го поверху №1-5 загальною площею 482,8 кв.м. в літ. «С-1» зареєстроване з 28.12.2017 за ТОВ «САНТЕХ-ІМПОРТ» на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 №2374;

- літ. «Д-4» загальною площею 7124,8 кв.м., літ. «Г'-1» загальною площею 563,6 кв.м., нежитлові приміщення підвалу №1,2; 1-го поверху №6-14 загальною площею 206,8 кв.м. в літ. «С-1» зареєстроване 23.12.2014 за ТОВ «САНТЕХ-ІМПОРТ» на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 №2374;

- літ. «А-1» загальною площею 979, 1 кв.м. з 29.12.2017 зареєстроване за Введенською Ю.О. на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2017 №4890.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.07.2021 року №НВ-021 земельна ділянка площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові (кадастровий номер :12:013:0005) сформована як об`єкт цивільних прав 15.12.2014. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код ЦВПЗ 11.02.). Форма власності - комунальна.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.07.2021 № НВ-021 про земельну ділянку площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові (кадастровий номер :12:013:0005).

Актом обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Калініна, 91 (кадастровий номер :12:013:0005) від 03.08.2021 року встановлено, що відповідна земельна ділянка використовується для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель, право власності на які зареєстроване за ТОВ Сантех-Імпорт та Введеньскою Ю.О. (а.с. 70-71).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.07.2021 № НВ-021, площа земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0005 складає 2,5493 га та перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2021 № 273418696.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області №18479/5/20-40-04-03-11 від 20.07.2021 станом на 15.07.2021 року ТОВ Сантех-Імпорт не надано податкові декларації з плати за землю за 2020-2021 роки (а.с. 61).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

При цьому, відсутність неправомірних дій відповідача означає відсутність цивільного правопорушення (протиправних дій) і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.

Як свідчать матеріали справи, фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 року, право власності на яке належним чином було зареєстроване за відповідачем у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Протягом періоду з 01.10.2020 року по 31.07.2021 року між сторонами не було укладено жодних договорів, а фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час в України також не вважається правопорушенням.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонам повинні кваліфікуватися як бездоговірні та безделіктні.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини повинні регулюватися ст.ст. 1212-1214 ЦК України, зі змісту яких вбачається, що вони підлягають застосуванню, у тому числі, у відносинах, які не містять ознак делікту.

Зокрема, частиною 2 статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб або наслідком події. Тобто, дана норма поширює своє дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Таким чином, відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові.

Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття права власності за нежитлову будівлю за вказаною адресою.

При цьому, відсутність договору оренди землі має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації, внаслідок чого відбулося збереження відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у розмірі орендної плати.

Правові підстави для набуття чи збереження майна у даному випадку відсутні, оскільки реалізація речового права на земельну ділянку, згідно ст. 206 ЗК України, п.14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК України, здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем права володіння і користування земельною ділянкою безоплатно - відсутні, так само, як і підстави для ненарахування, несплати орендної плати за землю.

Власником земельної ділянки по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові є територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради, відповідно до ст. 83 ЗК України, за якою всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності. Таким чином, збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок їх несплати позивачеві.

Отже, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою протягом періоду з 01.10.2020 по 31.07.2021 року свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною, у тому числі у практиці ЄСПЛ.

Викладені вище обставини свідчать про наявність у спірних правовідносинах усіх трьох умов виникнення зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання).

Так, з урахуванням правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.09.2021 року у справі №922/3111/20, у розумінні положень частини 2 статті 120 ЗК України, частини 1 статті 377 ЦК України, частини З статті 7 Закону України "Про оренду землі" при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, при цьому на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувана, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Однак, автоматичний перехід права оренди земельної ділянки до нового власника нерухомості відбувається за наявності таких умов: (1) на момент набуття новим власником права власності на нерухомість укладений попереднім власником майна договір оренди земельної ділянки є чинним: (2) земельна ділянка призначена для експлуатації та обслуговування нерухомості, яка є предметом відчуження, та (3) є сформованою як об`єкт цивільних прав.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2021 № 273414763 будь-яких зареєстрованих, у відповідності до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прав на земельну ділянку площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові (кадастровий номер :12:013:0005), окрім АТЗТ «Харківська виробничо-технічна база МОЛПРОМ» та ЗАТ «Плавлені сири» на підставі договорів оренди землі від 14.01.2002 № 4/02 та від 14.01.2002 № 5/02 не було. Тобто, право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ «Перспектива-ІІ» на момент відчудження об`єктів нерухомого майна до ТОВ «Сантех-Імпорт» не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства.

В силу імперативних вимог статті 125 ЗК України від однієї особи до іншої особи за правилами статті 120 цього Кодексу та частини З статті 7 Закону України ".Про оренду землі" не може перейти право оренди земельної ділянки, яке у попереднього землекористувача ще не виникло станом на час відчуження ним будівель, розташованих на цій земельній ділянці, незалежно від дати укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки виникненням права оренди є момент державної реєстрації цього речового права, а не дата укладення договору оренди.

Це спростовує твердження відповідача про застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 120 ЗК України, ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі»

За розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, становить 1 136 746, 64 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю.

Як вбачається із розрахунку позивача, останній здійснювався на підставі наступного.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.05.2021 року №2041, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Калініна, 91 (кадастровий номер :12:013:0005 загальна площа 2,5493 га) становить 36787916 грн. (а.с. 68).

Відповідно до п. 4.1. Положення «Про порядок визначення розміру орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 № 41/08 (із змінами та доповненнями) (далі - Положення), порядок розрахунку орендної плати, встановлений розділом II цього Положення, не розповсюджується на землі, перелік яких наведений в таблиці (вказана таблиця міститься у самому положенні).

Згідно таблиці, для земель промисловості (окрім тютюнової та лікеро-горілчаної) встановлено особливий режим розрахунку орендної плати, що полягає у застосуванні ставки річної орендної плати при здійсненні розрахунку у розмірі - 4%.

Пунктом 2.6. Положення встановлено, що орендна плата за земельну ділянку розраховується в залежності від терміну оренди із застосуванням відповідних відсотків від розрахункового розміру орендної плати.

Так, у разі строку оренди від 1 до 10 років застосовується відсоток від орендної плати, який становить 100%.

В даному випадку договір оренди землі на земельну ділянку з кадастровим номером :12:013:0005 площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові у період з 01.10.2020 по 31.07.2021 не укладався (не перевищує 10 років), строки позовної давності також не перевищують 10 років, внаслідок чого застосована вихідна ставка у розмірі 100%.

Оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2021 № право власності на нежитлові будівлі, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :12:013:0005 зареєстроване за ТОВ «Сантех-Імпорт» та ОСОБА_1 , загальна площа об`єктів нерухомого майна право власності на які зареєстровано за землекористувачами складає: 12 501,2 кв.м. (ТОВ «Сантех-Імпорт») + 929,1 кв.м. ( ОСОБА_1 ) = 13 480,3 кв.м., доля земельної ділянки, яка перебуває у користування ТОВ «Сантех-Імпорт» становить 23 641,36 кв.м.м (25 493 кв.м. *12 501,2 кв.м./13 480,3 кв.м.).

Відтак, ТОВ «Сантех-Імпорт» використовує 92,7 % земельної ділянки площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові (23 641,39 кв.м. *100% / 25 493 кв.м.).

Згідно з розрахунком позивача, останній здійснено з урахуванням зазначених нормативно-правових актів та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної з кадастровим номером :12:013:0005 площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові від 06.05.2021 року №2041, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, ТОВ «Сантех-Імпорт» зберегло кошти за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати за період з 01.10.2020 по 31.07.2021 у сумі 1 136 746, 64 грн.

Щодо посилань відповідача про знаходження на вказаній земельній ділянці третьої особи - ТОВ «Фірма Кай» та необхідності врахування ХМР її у розрахунку, суд зазначає таке. Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №922/3617/19, рішенням Господарського суду Харківської області від 24.05.2021 року стягнуто з ТОВ «Фірма Кай» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0023 площею 0,7395 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові. Втім, вказана обставина не може бути розглянута в рамках даного провадження, оскільки не стосується предмета доказування, адже земельна ділянка з кадастровим номером :12:013:0023 по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові є окремим об`єктом цивільних прав від земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:005, що спростовує доводи відповідача про знаходження на земельній ділянці з кадастровим номером :12:013:005 ще одного суб`єкта.

Що стосується здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог, то враховуючи положення статті 791 ЗК України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", Суд доходить висновку, що визначення правильності суми безпідставно збережених відповідачем коштів на основі належного і допустимого доказу - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є правомірним (постанова Верховного суду від 02.06.2020 року у справі №922/2417/19).

Суд враховує практику Верховного суду у постанові від 16.06.2021 року у справі №922/1646/20, відповідно до якої Суд не бачить жодних перешкод для застосування ч. 286.6 ст. 286 ПК України (за аналогією) у спірних правовідносинах і як наслідок з цього доходить до висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо, а тому розрахунок позовних вимог, який містить у собі саме такий алгоритм, не суперечить вимогам закону, є раціональним та справедливим.

При цьому Суд також вважає доцільним вказати про те, що відповідач, ігноруючи передбачений законом обов`язок з оформлення права користування землею та не сплачуючи відповідні кошти за користування нею, будує свою позицію щодо невідповідності запропонованого розрахунку виключно на незгоді з ним, втім власного контр розрахунку не подає, легітимного бажання врегулювати спірні правовідносини не виявляє.

Також, як вбачається зі здійсненого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, останнім було застосовано нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, що відповідає вимогам чинного законодавства, розрахунок є вірним, а тому вимоги Харківської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 14.1.147. п. 14.1. ст. 4 Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями п. 287.1. ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Таким чином, плата за землю здійснюється в залежності від суб`єкта належності земельної ділянки: власником землі сплачується земельний податок, а орендарем за договором оренди землі орендна плата.

Згідно п.п. 288.1. - 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового Кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Аналогічна позиція була викладена в постанові КГС ВС від 29.05.2020 по справі № 922/2843/19.

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, яка використовується відповідачем для обслуговування нежитлових приміщень, належних на праві власності останньому, є сформованою, оскільки їй присвоєно кадастровий номер та :12:013:0005.

Суд також зауважує, що у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справах №922/2845/19, № 922/2417/19, а також від 09.09.2020 у справі № 922/2843/19 стягнення безпідставно збережених коштів міською радою проводилося на підставі розрахунків, здійснених із застосуванням усіх коефіцієнтів та їхніх значень, наведених у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаного майна у розмірі орендної плати за землю.

Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, та яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

Так, у пункті 65 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Крім того, згідно з частинами 1-4, 9 статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 791 ЗК України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою Харківська міськрада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Щодо складення позивачем акту обстеження земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно ст. 189 ЗК України, самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Відповідно до п. 3.1. Положення про Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 09.12.2020 № 7/20, метою Департаменту є забезпечення належного використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, регулювання земельних відносин, дотримання земельного та містобудівного законодавства, законодавства з питань благоустрою населених пунктів і запобігання його порушенням, дотримання на території міста Харкова правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, вимог щодо розміщення, функціонування та обладнання майданчиків для паркування.

Відповідно до п 3.2.2. зазначеного Положення, основним завданням Департаменту є, зокрема, здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Водночас, п.п. 4.2.1, 4.2.1.1. встановлено, що Департамент, його співробітники мають право обстежувати земельні ділянки комунальної форми власності міста Харкова з метою здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, зокрема при підготовці рішень на розгляд сесії Харківської міської ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про погодження технічних документацій із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок, про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), про передачу земельних ділянок у власність або в користування, про припинення права користування земельними ділянками, про поновлення (укладення на новий строк) договорів оренди землі та продовження строків будівництва об`єктів, про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, про продаж земельних ділянок; при оформленні угод щодо оренди землі, продажу земельних ділянок, актів приймання-передачі земельних ділянок; під час проведення інвентаризації земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова; при розгляді матеріалів з питань збереження об`єктів самочинного будівництва за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках відповідно до покладених на Департамент повноважень; за результатами проведення заходів самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності складати акти обстеження земельних ділянок.

Таким чином складення актів обстеження земельних ділянок унормовано Положенням, що дає право Департаменту та його співробітникам щодо здійснення заходів самоврядного контролю.

Суд зазначає, що акт обстеження земельної ділянки не є документацією землеустрою, це документ, в якому викладена інформація, що відображає ситуацію, що склалась під час використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок із зазначенням в них, у разі наявності, порушень вимог чинного законодавства, і розглядається як письмовий доказ разом з іншими доказами у сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, Суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано Судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що Судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, Суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

Отже, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 136 746, 64 грн.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківської міської ради задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" (місцезнаходження: 61019, місто Харків, вулиця Калініна, будинок 91; ) на користь Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7; ) 1 136 746,64 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та судовий збір в розмірі 17 051,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено "25" січня 2022 р.

Суддя В.В. Рильова