ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. Справа№ 910/7174/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Буравльова С.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 16.09.2021 (повний текст рішення складено 17.09.2021)

у справі № 910/7174/21 (суддя - Головіна К. І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 11 618, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК "Альфа-Гарант", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 11 618,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 23.09.2020 р. у місті Києві, застрахований у ПрАТ "СК "Експрес Страхування" транспортний засіб - "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_1 , був пошкоджений, у зв`язку з чим ПрАТ "СК "Експрес Страхування" сплатило потерпілій особі страхове відшкодування на суму 34 657,93 грн. За результатами звернення ПрАТ "СК "Експрес Страхування" до страховика винної у ДТП особи, що керував автомобілем "Сітроен", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (поліс ЕР/200701438) сплатило ПрАТ "СК "Експрес Страхування" страхове відшкодування у сумі 28 958,58 грн.

У подальшому, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" стало відомо, що на момент ДТП (23.09.2020 р.) стосовно цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу "Сітроен" діяв ще один поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (АР/74580674), виданий ТДВ "СК "Альфа-Гарант" (відповідач), який несе рівнозначну відповідальність перед ПрАТ "СК "Експрес Страхування" разом із ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за спричинену потерпілій особі шкоду. Тому, у відповідача виник обов`язок компенсувати ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" 50 % сплаченого ним страхового відшкодування, яку відповідач у повному обсязі не відшкодував.

У позові, посилаючись на ст. 993 ЦК України, п. 5.2, 5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 464/2020 від 26.02.2020 р., ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" просить компенсувати йому несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 11 618,53 грн. та стягнути її з відповідача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у суму 11 618, 53 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до п. 5.2, 5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сума страхового відшкодування, яка підлягала відшкодуванню позивачу, склала 1 860,76 грн. (5 721,52 грн./2 - 1 000,00 грн.) та була вже йому сплачена (12.04.2021 р.). За таких обставин суд дійшов висновку, що у позові ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва по справі № 910/7174/21, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 11 618,53 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму судового збору 2 270,00 грн., суму судового збору за подачу апеляційної скарги - 3 405,00 грн., 2 000,00 гривень - за надання правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення прийняте при неправильному застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права.

Скаржник звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні суд зазначає, що ТДВ "СК "Альфа-Гарант" вірно здійснено розрахунок страхового відшкодування, пошкодження зазначені в рахунку не відповідають пошкодженням, зазначеним у схемі ДТП та довідці патрульної поліції. Апелянт вважає дані висновки суду хибними, так як схема ДТП та довідка поліції є документами, які посвідчують факт ДТП, проте пошкодження в них зазначаються поверхнево, у той же час експертом здійснюється детальний опис у спеціальних умовах.

Крім того, скаржник зазначає, що представник відповідача не здійснив особистий огляд автомобіля. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його. У той час як експертиза відповідача проведена без особистого огляду транспортних засобів експертом, за фотознімками автомобілів, що є порушенням пунктів 3.4, 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертних та експертних досліджень, в яких вказано, що експертиза може бути проведена за фотознімками тільки у виняткових випадках, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові. Такої ж думки дотримується Верховний суд України у постанові по справі № 642/2423/15ц від 05.05.2018 р., № 758/2032/16-ц від 27.06.2018 р. Апелянт погоджується із необхідністю ремонту правої частини автомобіля, так як матеріалами справи його взаємозв`язок із ДТП підтверджений.

Щодо аварійного сертифіката відповідача - апелянт вважає його виконаним невірно. Відповідачем у калькуляції зазначена вартість нормо-годин 300,00 грн., у той час як СТО, на якому здійснювався ремонт застосовано нормо-години 490,00 грн. Відповідно до п. 8. 5.6 Методики автотоварознавчої експертизи: " У разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства".

На думку апелянта, відповідачем невірно розраховано коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до розрахунків апелянта він становить 0,21, в той час як у відповідача - 0,13.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у справі № 910/7174/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Гаврилюк О.М., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21. Поновлено строк на подання апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21. Призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» подало до суду відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21, у якому зазначає про те, що рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач наголошує на тому, що ним належним чином та у повному обсязі було виконано покладені на нього Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язки, а розмір страхового відшкодування був розрахований та сплачений у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У відзиві відповідач щодо позиції позивача викладеній у апеляційній скарзі зазначає наступне:

- суд визнав належним та вірогідним доказом аварійний сертифікат № 84-D/86/7 від 05.04.2021 р., виконаного на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» аварійним комісаром Скребцовим С.О. у даній справі за допомогою якого можна встановити вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_1 , з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., як це передбачено ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Посилання позивача на положення Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 не відповідають обставинам справи, адже в даній справі судова експертиза не проводилася, а було складено аварійний сертифікат, порядок складання якого, регулюється іншими положеннями законодавства;

- щодо зауважень позивача з приводу вірності розрахунків складених на їх замовлення фахівцем Департаменту врегулювання збитків ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" Дмитровичем Р.М., то, на думку відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що позивач не надав суду доказів на проведення оціночної діяльності або повноважень аварійного комісара на підтвердження повноважень фахівця Департамента врегулювання збитків ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" Дмитровича Р.М. , що визначав коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля. Вказана позиція суду жодним чином не була спростована позивачем в апеляційній скарзі;

- позивачем до позовної заяви не надано жодної фотографії пошкодженого транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_3 , згідно якої можна було б достовірно встановити наявність зазначених у рахунку-фактури № від 07.10.2020 р. пошкоджень, що підтверджує те, що позивач намагається приховати фактичний обсяг пошкоджень завданих даному ТЗ внаслідок ДТП. Більше того, жодних доказів пошкодження в результаті ДТП зокрема наступних складових частин «Toyota», реєстраційний № AA5610ОО: «двері задні праві» та комплектуючі до неї, «молдинг дверей задніх правих», «накладка рамки дверей задніх правих» та інших, які не знаходяться у зоні контакту автомобілів внаслідок вищевказаної ДТП та не могли бути пошкоджені внаслідок даної події позивачем надано не було. Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відновлювальний ремонт у автомобілі був проведений щодо інших складових частин, а саме двері задні праві та комплектуючі до неї, молдинг дверей задніх правих, накладка рамки дверей задніх правих, які не знаходились у зоні зіткнення автомобілів внаслідок ДТП.

Отже, на думку відповідача, позивачем жодним чином в апеляційній скарзі не були спростовані обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 року у справі № 910/7174/21, а позиція позивача лише зводиться до необхідності переоцінки доказів, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу від 31.10.2019 р., укладеного між ПрАТ «СК «Експрес Страхування» та ТОВ "УЛФ-Фінанс", були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23.09.2020 р. у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у ПрАТ «СК «Експрес Страхування» автомобіля "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ "УЛФ-Фінанс", під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.11.2020 р. у справі № 752/19996/20 за вказаним фактом водія ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури СТО № від 07.10.2020 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 34 657,93 грн.

ПрАТ «СК «Експрес Страхування» відшкодувало потерпілій особі матеріальний збиток на підставі вищевказаного рахунку СТО, а також страхового акту № 3.20.3035-1 від 09.10.2020 р. у сумі 34 657,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО05500 від 09.10.2020 р.

При цьому позивачем було встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ( ОСОБА_4 ) була застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (поліс № ЕР/200701438), за яким останнім взято на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія транспортного засобу "Сітроен", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

20.10.2020 р. ПрАТ «СК «Експрес Страхування» звернулось до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 34 657,93 грн., тобто із дотриманням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відповідь на вказану вимогу ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", врахувавши наданий ПрАТ «СК «Експрес Страхування» страховий акт № 3.20.3035-1 від 09.10.2020 р. відшкодувало останньому витрати на ремонт автомобіля «Тойота» у сумі 28 958,58 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,21), що підтверджується платіжним дорученням № 65434336 від 02.12.2020 р.

У подальшому, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 23.09.2020 р. цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Сітроен», реєстраційний номер НОМЕР_2 , винного у ДТП, діяв ще один поліс АР/7458067, виданий ТДВ «СК «Альфа Гарант», а тому 09.12.2020 р. позивач звернувся до останнього з вимогою відшкодувати йому 50 % сплаченого ним страхувальнику потерпілої особи страхового відшкодування, що становить 14 479,29 грн. (28 958,58 грн./2).

Розглянувши вказану вимогу, відповідач 12.04.2021 р. частково відшкодував ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" суму страхової виплати, а саме - в розмірі 1 860,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16249 від 12.04.2021 р.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" вважає вказану суму недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним перед ПрАТ «СК «Експрес Страхування», а тому просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 11 618,53 грн., розрахованої від суми матеріального збитку, визначеного у страховому акті ПрАТ «СК «Експрес Страхування» № 3.20.3035-1 від 09.10.2020 р. та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу (0,21), виконаного фахівцем Департаменту врегулювання збитків ПрАТ "СК "Арсенал Страхування".

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Судова колегія зазначає, що вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 6 Закону України "Про страхування" визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 з метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Порядок).

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку, зокрема, визначено, що наявність на момент укладення Внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні Внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні Внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші Внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та пунктом 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сітроен», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , сталась після 01 березня 2020 року та враховуючи докази щодо наявності в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші два чинних договори страхування, укладені по відношенню до одного забезпеченого транспортного засобу, Порядок №464/2020 від 26.02.2020 поширюється на врегулювання даного страхового випадку, а отже, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Сітроен», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , а саме - поліс № ЕР/200701438, виданий ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", та № АР/7458067, виданий ТДВ «СК «Альфа Гарант» є чинними.

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не сукупного розміру страхових СУМ, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом «Сітроен», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7458067 та у позивача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/200701438, колегія суддів приходить до висновку, що особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є позивач та відповідач.

Відповідно до п. 5.2. Порядку розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України у залежності розміру шкоди за формулами, зокрема якщо визначений розмір шкоди є у межах страхової суми за відповідний тип школи за будь-яким із внутрішніх договорів страхування: Ск=Св/Кс-Ф.

Кс- кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку;

Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;

Ф - розмір франшизи.

Згідно з п. 5.3 Порядку страховик за внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку внутрішніми договорами страхування зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018 р., по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018 р., по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018 р., по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018 р., по справі № 910/171/17 від 02.10.2018 р.

Розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика).

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 по справі № 753/21177/16-ц.

Щодо тверджень апелянта про те, що відповідачем невірно розраховано коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до розрахунків апелянта він становить 0,21, в той час як у відповідача - 0,13, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у сумі 28 958,58 грн. позивач врахував страховий акт ПрАТ «СК «Експрес Страхування» № 3.20.3035-1 від 09.10.2020 р. та розрахунок коефіцієнт фізичного зносу 0,21, виконаний фахівцем Департаменту врегулювання збитків ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" Дмитровичем Р.М.

Однак, колегія суддів зауважує, що відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «Експрес Страхування» № 3.20.3035-1 від 09.10.2020 р., розрахунок якого здійснено на підставі рахунку-фактури СТО № від 07.10.2020 р., не був врахований коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу автомобіля «Тойота», а також звертає увагу на той факт, що матеріали справи не містять доказів на проведення оціночної діяльності або повноважень аварійного комісара на підтвердження повноважень фахівця Департаменту врегулювання збитків ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" Дмитровичем Р.М.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав аварійний сертифікат № 84-D/86/7 від 23.09.2020 р., складений аварійним комісаром Скребцовим С.О., де був встановлений розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля у сумі 5 721,52 грн та надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу 0,131 %.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відхилення доводів позивача про вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 28 958,58 грн, з чим також погоджується колегія суддів Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» аварійні комісари - це особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., як це передбачено ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", надані відповідачем аварійний сертифікат № 84-D/86/7 від 23.09.2020 р., та ремонтна калькуляція № ЦВ/20/8620 від 05.04.2021 р., складені аварійним комісаром Скребцовим С.О. є належними та вірогідними доказами у справі, за допомогою яких можна встановити вартість відновлювального ремонту автомобіля "Сітроен", реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Щодо доводів апелянта про те, що висновки суду першої інстанції щодо того, що пошкодження зазначені в рахунку не відповідають пошкодженням, зазначеним у схемі ДТП та довідці патрульної поліції є хибними, так як схема ДТП та довідка поліції є документами, які посвідчують факт ДТП, проте пошкодження в них зазначаються поверхнево, у той же час як експертом здійснюється детальний опис в спеціальних умовах, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до схеми місця ДТП та відповіді від Національної поліції України, транспортний засіб «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , було пошкоджено тільки в задній центральній частині та задній лівій частині автомобіля, проте як вбачається з рахунку-фактури № від 07.10.2020 та ремонтної калькуляції № L2482 від 07.10.2020 відновлювальний ремонт транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був проведений також щодо інших складових частин, таких як: двері задні праві та комплектуючі до неї; молдинг дверей задніх правих; накладка рамки дверей задніх правих. Проте, які відповідно до відповіді від Національної поліції України не знаходились у зоні зіткнення автомобілів внаслідок ДТП.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач правильно визначив вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яка склала 5 721,52 грн.

Також, скаржник у апеляційній скарзі зазначив про те, представник відповідача не здійснив особистий огляд автомобіля. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Щодо цього колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач вірно зазначив у відзиві на апеляційну скаргу, що посилання позивача на положення Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 не відповідають обставинам справи, адже в даній справі судова експертиза не проводилася, а було складено аварійний сертифікат, порядок складання якого, регулюється іншими положеннями законодавства, а саме Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., як це передбачено ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з чим погоджується колегія суддів Північного апеляційного господарського суду.

Додатково, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять фотографій пошкодженого транспортного засобу «Toyota», реєстраційний № НОМЕР_3 , згідно з яких можливо було б достовірно встановити наявність зазначених у рахунку-фактури № від 07.10.2020 р. пошкоджень транспортного засобу «Toyota».

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що сума страхового відшкодування, яка підлягала відшкодуванню відповідачем позивачу в розмірі 1 860,76 грн. (5 721,52 грн./2 - 1 000,00 грн.) була сплачена відповідачем 12.04.2021.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 є законним і обґрунтованим.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім наведених у мотивувальній частині постанови взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмовлення у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 на час апеляційного провадження. У зв`язку з закінченням апеляційного провадження колегія суддів вважає за необхідне поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21 залишити без змін.

2. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 у справі № 910/7174/21.

4. Матеріали справи № 910/7174/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

С.І. Буравльов