ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Черкаси справа № 925/1719/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м.Київ, пров.Євгена Гуцала,3 (адреса для листування: м.Київ, вул.Соломенська,3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноімпекс", м.Черкаси, вул.Волкова,36

про стягнення грошових коштів у сумі 7800 грн,

без участі представників сторін.

Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" звернулося в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноімпекс" з вимогами про стягнення 7800,00 грн заборгованості за договором про надання послуг телефонного зв`язку від 12.04.2002 №81062-81-069, а також про відшкодування судових витрат.

За результатами судового розгляду прийнято судове рішення без його проголошення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

12.04.2005 між ТОВ "Оптіма Телеком" та ТОВ "Техноімпекс" (відповідач, боржник) був укладений договір №81062-81069 про надання послуг телефонного зв`язку за адресою м. Київ, просп. Бажана, 12/22 поверх, оф. 11-12 (а.с. 10).

ПрАТ "Фарлеп-Інвест" у спірних відносинах є правонаступником ТОВ "Оптіма Телеком" внаслідок реорганізації шляхом приєднання товариства "Оптіма Телеком", що підтверджено Статутом товариства (а.с. 16-19), є позивачем, стягувачем, кредитором.

Спірний договір не заперечений сторонами, не визнаний недійсним, не розірваний за згодою сторін та є чинним.

Позивач в період з 01.05.2020 по 30.11.2020 надав послуги телефонного зв`язку, спожиті відповідачем та не оплачені останнім в установленому порядку. Заборгованість за спірний період за розрахунками позивача складає 7800 грн. Останній платіж надійшов від відповідача 07.04.2020 та прийнятий позивачем.

Наявність заборгованості за надані та не оплачені відповідачем послуги стала причиною звернення позивача в суд за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

Позивач наполягає на стягненні заборгованості.

Відповідач у відзиві на позов вимоги заперечив та вказав, що послуги не отримував та не споживав, якість наданого позивачем зв`язку була вкрай низькою. Наявність письмового двостороннього договору між сторонами не спростована. Дійсність договору не заперечена. Заперечив отримання рахунків на оплату.

Інших документів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим - приписи частини 1 ст. 236 ГПК України.

Позивач та відповідач у справі є суб`єктами господарювання на ринку послуг України та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Надання послуг зв`язку регламентовано приписами Цивільного та господарського кодексів України, ЗУ "Про телекомунікації", постановою КМУ №295 від 11.04.2012 про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом представлений договір №81062-81069 про надання послуг телефонного зв`язку від 12.04.2005 є договором послуги і відповідає вимогам глави 63 та ст. 901 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір про надання послуг телефонного зв`язку №81062-81069 від 12.04.2005 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. дія договору продовжена за відсутності заперечень жодної з сторін. Спору в цій частині немає. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Як встановлено судом, Позивач з 01.05.2020 по 30.11.2020 здійснив надання послуг телефонного зв`язку за замовленням відповідача, послуга спожита без зауважень, але належно та в строк не оплачена. Заборгованість перед позивачем не спростована і свого контррозрахунку відповідач не надав.

Стосовно твердження відповідача про ненадання йому рахунків на оплату суд вказує, що позивачем направлено з описом вкладення вимогу на адресу відповідача з прикладенням щомісячних рахунків на оплату (а.с. 8-9, 11-15) з відміткою в поштовому повідомленні про отримання уповноваженою особою відповідача спірних документів. Суд не враховує заперечення відповідача при прийнятті рішення.

Стосовно претензій відповідача по якості зв`язку та об`єму послуг останній ніяких доказів позивачеві та суду не надав.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що позивачем доведено та належними доказами підтверджено в діях Відповідача порушення умов договору та підстави для стягнення боргу, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ПрАТ "Фалреп-Інвест" до ТОВ "Техноімпекс". Позов підлягає до задоволення. Належить стягнути з Відповідача на користь Позивача 7800 грн. заборгованості за період з 01.05.2020 по 30.11.2020.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності недопустимість ревізування рішень судів, в тому числі які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання договору чи припинення договору. Відповідач не надав суду і свого контррозрахунку вимог. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом. Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 2270 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноімпекс", м.Черкаси, вул.Волкова,36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м.Київ, пров.Євгена Гуцала,3 (адреса для листування: м.Київ, вул.Соломенська,3), ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

7800 грн. заборгованості, 2270 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення

Повне рішення складено 18.01.2022

Суддя Г.М. Скиба