ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1170/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Синицька Н. П., адвокат, ордер серія АМ №1016679 від 04.11.21

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрофорс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"

про стягнення 227516,90 грн.

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 09.11.2021 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрофорс" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріадна-Полісся» відкрито за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 13.12.2021 о 11:00.

18.11.2021 до суду повернулася ухвала суду від 09.11.2021 про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, а саме: вул. Київська, 79, м. Житомир, 10001, з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (101-103).

Відповідно до ухвали суду від 13.12.2021 відкладено підготовче засідання на 28.12.2021 о 12:00.

23.12.2021 до суду повернулася ухвала суду від 13.12.2021 надіслана на адресу відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення " адресат відсутній за вказаною адресою", а також додатково на адресу засновника юридичної особи - відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній" (а.с. 109-111, 112-114).

Відповідно до ухвали суду від 28.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті, з урахуванням ухвали від 05.01.2022 про виправлення описки в році, на 20.01.2022 о 10:00.

12.01.2022 до суду повернулася ухвала суду від 28.12.2021 надіслана на адресу відповідача з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 124-126).

В засіданні з розгляду справи по суті 20.01.2022 відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" отримано Витяг за №76 щодо юридичної особи відповідача та встановлено, що адреса місцезнаходження відповідає тій, на яку було відправлено ухвали суду.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина друга статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як місцезнаходження, за яким здійснюється зв`язок з юридичною особою.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, суб`єкт господарювання вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з суб`єктом господарювання у господарській діяльності, зокрема задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до суб`єкта господарювання письмово в розумний строк.

Зазначений обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість отримання процесуальних документів суду випливає із змісту ст. 120 та ст. 242 ГПК України.

Окрім того, на підставі ч.4 ст. 11 ГПК України суд застосовує в якості джерела права висновки ЄСПЛ , викладені у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» про обов`язок сторін спору в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З врахуванням викладеного, в судовому засіданні 20.01.22р. заслухано вступне слово представника позивача, безпосередньо досліджено докази, заслухано виступ представника позивача у судових дебатах та після виходу з нарадчої кімнати оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електрофорс" звернулося з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріадна-Полісся» про стягнення 227516,90грн заборгованості, з яких: 165422,93грн основного боргу, 24271,15грн пені, 12094,08грн 3% річних, 25728,73грн інфляційні втрати.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за умовами Договору поставки №ЕФ18/3 від 27.12.2017 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аріадна-Полісся» правом участі у змагальному процесі не скористалось.

Справу розглянуто за наявними матеріалами справи та на підставі ч.9 ст. 165 та ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

27 грудня 2017 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрофорс" (далі за текстом - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аріадна-Полісся» (далі за текстом - Покупець) був укладений Договір поставки № ЕФ18/3, згідно якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця електротовари партіями, згідно накладних у відповідності до замовлень Покупця), а Покупець зобов`язався проводити оплаті за товар та приймати його на умовах даного договору (п. 1.1. Договору поставки № ЕФ18/3).

Власність на товар кожної партії згідно договору купівлі-продажу переходить на підставі видаткових накладних згідно замовлення Покупця, оформлені Продавцем, дотримуючись податкового законодавства (п. 1.2. Договору поставки № ЕФ18/3).

Зобов`язання Сторін по поставці товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення, в якому визначається кількість та асортимент (п. 2.1. Договору поставки № ЕФ18/3).

Замовлення передається через факс, поштою, електронною поштою, по телефону або через представника Продавця (п. 2.2. Договору поставки № ЕФ18/3).

Погодження отриманого від Покупця замовлення здійснюється Продавцем шляхом здійснення поставки партії товару (п. 2.3. Договору поставки № ЕФ18/3).

Сума Договору складає суму товару поставленого Покупцеві згідно видаткових накладних, які є невід`ємними частинами Договору (п. 3.1. Договору поставки № ЕФ18/3).

Покупець здійснює оплату кожної партії товару, за ціною, передбаченою у видатковій накладній на товар, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання товару Покупцем (п. 3.3. Договору поставки № ЕФ18/3).

Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця або готівкою (п. 3.4. Договору поставки № ЕФ18/3).

У випадку несвоєчасної оплати, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої партії товару за кожен день прострочення платежу (п. 6.2. Договору поставки № ЕФ18/3).

Сплата неустойки не звільняє Покупця від виконання взятих на себе відповідно до даного договору зобов`язань (п. 6.3. Договору поставки № ЕФ18/3).

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє у питанні поставок до 31.12.2018 року, а в питанні розрахунків - до повного виконання зобов`язання (п. 8.1. Договору поставки № ЕФ18/3).

Факт належного виконання позивачем свого зобов`язання по поставці продукції підтверджується:

1. видатковими накладними: 1) №62 від 09.01.2020 року на суму 3 583,10 грн; 2) №6250 від 27.12.2019 року на суму 29 215,25 грн; 3) №6251 від 27.12.2019 року на суму 18 226,30 грн; 4) №6252 від 27.12.2019 року на суму 1 730,50 грн; 5) №6249 від 27.12.2019 на суму 1 230,00 грн; 6) №825 від 04.03.2019 року на суму 5 419,90 грн; 7) №162 від 17.01.2019 року на суму 42 225,05 грн; 8) №20 від 03.01.2019 року на суму 15 677,70 грн; 9) №5556 від 19.12.2018 року на суму 22 752,00 грн; 10) №5242 від 06.12.2018 року на суму 18 866,75 грн; 11) №6234 від 28.12.2019 на суму 880,00; 12) №864 від 21.02.2020 року на суму 5 250,38 грн; 13) №865 від 21.02.2020 року на суму 366,00 грн (а.с. 16-41).

2. квитанціями № від 14.01.2020 року, № від 10.03.2020 року, № від 10.03.2020 року про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо податкових накладних №6234 від 28.12.2019 року, №864 від 21.02.2020 року, №865 від 21.02.2020 року, у яких відсутні підписи відповідача.

У зв`язку з несплатою в досудовому порядку заборгованості за поставлену продукції позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення боргу.

Предметом цього позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення основного боргу у сумі 165 422,93грн, 24 271,15грн пені, 25 728,73грн інфляційних втрат та 12 094,08 грн 3 % річних.

Підставою позовних вимог позивач зазначає порушення відповідачем умов Договору поставки №ЕФ18/3 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Договір поставки № ЕФ18/3, укладений між Позивачем та Відповідачем 27.12.2017 року, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 та ч. 1 ст. 264 ГК України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення, як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки та опосередковується господарським договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В статусі постачальника товару може бути як його безпосередній виробник, так і суб`єкт господарювання, який придбав цей товар у виробника або інших суб`єктів господарювання.

Додатковим видом економічної діяльності Позивача ( код КВЕД 47.54) є роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах.

За загальним правилом ч.2 ст. 265 ГК України договір поставки укладається на розсуд сторін , однак у будь-якому разі із погодженням трьох істотних умов : предмет, ціну та строк дії договору ( ч.3 ст. 180 ГК України).

Стаття 266 ГК України у частині 1 предметом поставки визначає насамперед визначені родовими ознаками вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, однак допускає можливість поставки виробів, визначених індивідуальними ознаками.

Стаття 267 ГК України передбачає, що поставка товару здійснюється у строки, погоджені сторонами договору поставки , зокрема у графіку поставки , та які можуть визначатися місяцем, декадою, добою тощо ( ч. 4 цієї статті).

У ч. 5 цієї статті також передбачено право сторін договору поставки передбачити порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірку товарів покупцем.

За договором поставки № ЕФ18/3 предметом поставки є визначені родовими ознаками електротовари, зазначені у видаткових накладних: 1) №62 від 09.01.2020 року на суму 3 583,10 грн; 2) №6250 від 27.12.2019 року на суму 29 215,25 грн; 3) №6251 від 27.12.2019 року на суму 18 226,30 грн; 4) №6252 від 27.12.2019 року на суму 1 730,50 грн; 5) №6249 від 27.12.2019 на суму 1 230,00 грн; 6) №825 від 04.03.2019 року на суму 5 419,90 грн; 7) №162 від 17.01.2019 року на суму 42 225,05 грн; 8) №20 від 03.01.2019 року на суму 15 677,70 грн; 9) №5556 від 19.12.2018 року на суму 22 752,00 грн; 10) №5242 від 06.12.2018 року на суму 18 866,75 грн; 11) №6234 від 28.12.2019 на суму 880,00; 12) №864 від 21.02.2020 року на суму 5 250,38 грн; 13) №865 від 21.02.2020 року на суму 366,00 грн, загалом на суму 165 422, 93 грн (а.с. 16-41).

Оскільки видаткові накладні №6234 від 28.12.2019 на суму 880,00грн, № 864 від 21.02.2020 на суму 5250,38грн та №865 від 21.02.2020 на суму 366,00грн не підписані зі сторони Відповідача та не містять печатки юридичної особи, суд приймає до уваги наступне.

За змістом ст. 86 ГПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу. Зазначена процесуальна норма дає підстави суду оцінювати оформлені з дефектом видаткові накладні не лише окремо від інших доказів , а у сукупності з ними.

Насамперед , суд враховує, що одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми ( абз. 8 ст. 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

У статті 9 Закону № 996-XIV передбачено, що первинний документ складений у паперовій формі повинен мати такі обов`язкові реквізити як: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи із змісту статті 9 Закону № 996-XIV в частині " інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" , в якості доказів поставки товару за вище наведеними видатковими накладними суд приймає до уваги документи податкової звітності: податкову накладну №636 від 28.12.2019, квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.01.2020 за №; податкову накладну №387 від 21.02.2020, квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.03.2020 за №; податкову накладну №425 від 21.02.2020, квитанцію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.03.2020 за №, податкові декларації з податку на додану вартість, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, квитанції (а.с. 44-59).

При цьому суд враховує, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. В такому разі покупець товару може звернутися до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення продавцем за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.19р. у справі № 908/1568/18, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.18 року у справі № 917/877/17).

З огляду на викладене, суд вважає доведеними обставини здійснення господарської операції згідно видаткових накладних №6234 від 28.12.2019 на суму 880,00грн, № 864 від 21.02.2020 на суму 5250,38грн та №865 від 21.02.2020 на суму 366, 00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ЦК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Частиною 1 ст. 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриману продукцію визначено у п. 3.3. договору поставки №ЕФ18/3 - протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Оскільки Відповідач не оплатив отриманий товар на умовах відстрочення платежу, до стягнення за цим позовом є основний борг в сумі 165422,93грн.

Як вже мотивовано судом, строк дії господарського договору є однією із його істотних умов.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору ( ч.7 ст. 181 ГК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору ( ч.1 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ГК України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Таким чином, для договору поставки умова про "строк його дії" не тотожна умові " строк поставки".

За умовою п. 8.2. договору поставки №ЕФ18/3 останні в частині поставки діє до 31.12.18р. , а в питанні розрахунків - до повного виконання зобов`язання.

Оскільки у наведеній умові договору сторони не погодили строк його дії. суд застосовує правило ч.1 ст. 267 ГК України. Таким чином, договір поставки №ЕФ18/3 вважається таким , що укладений на один рік - 27.12.2018р.

У другому реченні п. 8.2. договору поставки №ЕФ18/3 сторони погодили, що у випадку відсутності письмового повідомлення контрагента по даному договору про бажання припинити дію договору відповідно до даного пункту в день закінчення терміну дії договору, дія останнього автоматично буде пролонгована на такий же період з наступного дня. Таким чином, строк дії договору поставки №ЕФ18/3 вважається таким, що продовжений на ще один рік - 27.12.2019р.

Розглядаючи по суті позовну вимогу про стягнення пені на суму 24271,15грн, суд приймає до уваги, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі ( ч.1 ст. 547 ЦК України).

Таким чином, умова п. 6.2 договору поставки №ЕФ18/3 про право Позивача нараховувати пеню за прострочення Відповідачем виконання грошового зобов`язання діяла виключно по 27.12.2019р. та не підлягає до застосування до спірних правовідносин, що виникли після цієї дати.

Оскільки у п. 6.2 договору поставки №ЕФ18/3 не передбачено інше, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Судом здійснено власні розрахунки пені , і зокрема.

1) за видатковою накладною №62 від 09.01.2020 на суму 3 583, 10 грн.

1.1. період прострочення з 21.01.2020 до 21.07.2020, кількість днів прострочення 183 дні, сума боргу 3583, 10 грн, пеня - 322, 87 грн;

2) за видатковою накладною №6250 від 27.12.2019 на суму 29215,25 грн.

2.1. період прострочення з 09.01.2020 до 07.07.2020, кількість днів прострочення 181 день, борг 29 215, 25 грн, пеня - 2 757, 09 грн.

3) за видатковою накладною №6251 від 27.12.2019 на суму 18 226, 30 грн.

3.1. період прострочення з 09.01.2020 до 07.07.2020, кількість днів прострочення 181 день, сума боргу 18 226, 30 грн, пеня - 1 720, 04 грн.

4) за видатковою накладною №6252 від 27.12.2019 на суму 1 730, 50 грн.

4.1. період прострочення з 09.01.2020 до 07.07.2020, кількість днів прострочення 181 день, сума боргу 1 730, 50 грн, пеня - 163, 31 грн.

5) за видатковою накладною №6249 від 27.12.2019 на суму 1 230, 00 грн

5.1. період прострочення з 09.01.2020 до 07.07.2020, кількість днів прострочення 181 день, сума боргу 1 230, 00 грн, пеня - 116, 08 грн.

6) за видатковою накладною №825 від 04.03.2019 на суму 5 419, 90 грн.

6.1. період прострочення з 16.03.2019 до 13.09.2019, кількість днів прострочення 182 дні, сума боргу 5 419, 90 грн, пеня - 942, 32 грн.

7) за видатковою накладною №162 від 17.01.2019 на суму 42 225, 05 грн.

7.1. період прострочення з 29.01.2019 до 29.07.2019, кількість днів прострочення 182 днів, сума боргу 42 225, 05 грн, пеня - 7 457, 05 грн.

8) за видатковою накладною №20 від 03.01.2019 на суму 15 677, 70 грн.

8.1. період прострочення з 15.01.2019 до 15.07.2019, кількість днів прострочення 182 дні, сума боргу 15 677, 70 грн, пеня - 2 779, 46 грн.

9) за видатковою накладною №5556 від 19.12.2018 на суму 22 752, 00 грн.

9.1. період прострочення з 01.01.2019 до 01.07.2019, кількість днів прострочення 182 дні, пеня - 4 042, 38 грн.

10) за видатковою накладною №5242 від 06.12.2018 на суму 18 866, 75 грн.

10.1. період прострочення з 18.12.2018 до 17.06.2019, кількість днів прострочення 182 дні, сум а боргу 18 866, 75 грн, пеня - 3 359, 32 грн.

11) за видатковою накладною №6234 від 28.12.2019 на суму 880, 00 грн.

11.1. період прострочення з 09.01.2020 до 09.07.2020, кількість днів прострочення 183 дні, сума боргу 880, 00, пеня - 83, 62 грн.

12) за видатковою накладною №864 від 21.02.2020 на суму 5 250, 38 грн.

12.1. період прострочення з 03.03.2020 до 01.09.2020, кількість днів прострочення 183 дні, сума боргу 5250, 38 грн, пеня - 405, 69 грн.

13) за видатковою накладною №865 від 21.02.2020 на суму 366, 00 грн.

13.1. період прострочення з 03.03.2020 до 01.09.2020, кількість днів прострочення 183 дні, сума боргу 366, 00 грн, пеня - 28,28 грн.

Нарахування пені за видатковими накладними №62 від 09.01.2020 на суму 322, 87 грн пені, №6234 від 28.122019 на суму 83,62 грн пені, №864 від 21.02.2020 на суму 405, 69 грн пені та №865 від 21.02.2020 на суму 28,28 грн пені, загалом на суму 840, 46 грн здійснено поза межами строку дії договору поставки № ЕФ18/3 від 27.12.2017р.

Таким чином, обґрунтованою до стягнення є пеня в сумі 23337,05 грн. У стягненні 840,46 грн пені суд відмовляє.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інший розмір відсотків річних сторонами у договорі поставки №ЕФ18/3 не визначено.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 постанови ВПВС від 07.04.20р. у справі №910/4590/19).

Судом здійснено власний розрахунок 3% річних, і зокрема.

1) за видатковою накладною №62 від 09.01.2020 на суму 3 583, 10 грн.

1.1. період прострочення з 21.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 653 дні, сума боргу 3 583,10грн, 3% річних - 192, 03 грн.

2) за видатковою накладною №6250 від 27.12.2019 на суму 29 215, 25 грн.

2.1. період прострочення з 09.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 665 днів, сума боргу 29 215, 25грн, 3% річних - 1 594, 47 грн.

3) за видатковою накладною №6251 від 27.12.2019 на суму 18 226, 30 грн.

3.1. період прострочення з 09.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 665 днів, сума боргу 18 226,30 грн, 3% річних - 994, 72 грн.

4) за видатковою накладною №6252 від 27.12.2019 на суму 1 730, 50 грн.

4.1. період прострочення з 09.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 665 днів, сума боргу 1 730, 50 грн, 3% річних - 94, 42 грн.

5) за видатковою накладною №6249 від 27.12.2019 на суму 1 230, 00 грн.

5.1. період прострочення з 09.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 665 днів, сума боргу 1 230, 00 грн, 3% річних - 67, 13 грн.

6) за видатковою накладною №825 від 04.03.2019 на суму 5 419, 90 грн.

6.1. період прострочення з 16.03.2019 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 964 дні, сума боргу 5 419, 90 грн, 3% річних - 428, 92 грн.

7) за видатковою накладною №162 від 17.01.2019 на суму 42 225, 05 грн.

7.1. період прострочення з 29.01.2019 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 1010 днів, сума боргу 42 225, 05 грн, 3% річних - 3 501, 78 грн.

8) за видатковою накладною №20 від 03.01.2019 на суму 15 677, 70 грн.

8.1. період прострочення з 15.01.20019 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 1024 дні, сума боргу 15 677, 70 грн, 3% річних - 1 318,22 грн.

9) за видатковою накладною №5556 від 19.12.2018 на суму 22 752, 00 грн.

9.1. період прострочення з 01.01.2019 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 1038 днів, сума боргу 22 752, 00 грн, 3% річних - 1 939, 22 грн.

10) за видатковою накладною №5242 від 06.12.2018 на суму 18 866, 75 грн.

10.1. період прострочення з 18.12.2018 по 03.11.2021, кількість днів прострочення 1052 дні, сума боргу 18 866, 75 грн, 3% річних - 1 629, 78 грн.

11) за видатковою накладною №6234 від 28.12.2019 на суму 880, 00 грн.

11.1.період прострочення з 09.01.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 665 днів, сума боргу 880, 00 грн, 3% річних - 48, 03 грн.

12) за видатковою накладною №864 від 21.02.2020 на суму 5 250, 38 грн

12.1. період прострочення з 03.03.2020 до 03.11.2021, кількість днів прострочення 611 днів, сума боргу 5 250, 38грн, 3 % річних - 263, 29 грн.

13) за видатковою накладною №865 від 21.02.2020 на суму 366, 00 грн.

13.1. період прострочення з 03.03.2020 до 01.09.2020, кількість днів прострочення 611 днів, сума боргу 366, 00грн, 3% річних - 18, 36 грн.

Загалом обґрунтованими до стягнення є 3% річних в сумі 12090,37 грн. У стягненні 3,71грн суд відмовляє.

Судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат, і зокрема.

1) за видатковою накладною №62 від 09.01.2020 на суму 3 583, 10 грн.

1.1. період прострочення лютий 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції складає - 1,12666134, інфляційні витрати - 453, 84 грн.

2) за видатковою накладною №6250 від 27.12.2019 на суму 29 215, 25 грн.

2.1. період прострочення січень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції складає - 1, 12891466, інфляційні втрати - 3 765, 81 грн.

3) за видатковою накладною №6251 від 27.12.2019 на суму 18 226, 30 грн.

3.1. період прострочення січень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,12891466, інфляційні втрати - 2 349, 33 грн.

4) за видатковою накладною №6252 від 27.12.2019 на суму 1 730, 50 грн.

4.1. період прострочення січень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,12891466, інфляційні втрати - 223, 00 грн.

5) за видатковою накладною №6249 від 27.12.2019 на суму 1 230, 00 грн.

5.1. період прострочення січень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,12891466, інфляційні втрати - 158,55 грн.

6) за видатковою накладною №825 від 04.03.2019 на суму 5 419, 90 грн

6.1. період прострочення квітень 2019 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,14693852, інфляційні втрати - 769, 39 грн.

7) за видатковою накладною №162 від 17.01.2019 на суму 42 225, 05 грн.

7.1. період прострочення лютий 2019 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,16304727, інфляційні втрати - 6 884, 68 грн.

8) за видатковою накладною №20 від 03.01.2019 на суму 15 677, 70 грн.

8.1. період прострочення січень 2019- вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,17467775, інфляційні втрати - 2 738, 55 грн.

9) за видатковою накладною №5556 від 19.12.2018 на суму 22 752, 00 грн.

9.1. період прострочення січень 2019-вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,17467775, інфляційні втрати - 3 974, 27 грн.

10) за видатковою накладною №5242 від 06.12.2018 на суму 18 866, 75 грн

10.1. період прострочення січень 2019 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,17467775, інфляційні втрати - 3 295, 60 грн.

11) за видатковою накладною №6234 від 28.12.2019 на суму 880, 00 грн.

11.1. період прострочення січень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1, 12891466, інфляційні втрати - 113,43 грн.

12) за видатковою накладною №864 від 21.02.2020 на суму 5 250, 38 грн.

12.1. період прострочення березень 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції - 1,13005149, інфляційні втрати - 682, 82 грн.

13) за видатковою накладною №865 від 21.02.2020 на суму 366, 00 грн.

13.1. період прострочення березнь 2020 - вересень 2021, сукупний індекс інфляції 1,13005149, інфляційні втрати - 47, 62 грн.

Загалом обґрунтованими до стягнення є інфляційні втрати в сумі 25456,89 грн. У стягненні 271, 84 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

У відповідності до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України позивач довів обґрунтованість позовних вимог в частині, визнаній судом.

Щодо розподілу судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір в сумі на загальну суму 3 412, 75 грн із загальної суми позовних вимог 227 516, 90 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог виходячи із задоволеної суми позовних вимог 226 307, 24 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" (10001, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Київська, будинок 79, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрофорс" (10012, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Гоголівська, будинок 23-Б, квартира 1, ):

- 165 422, 93 грн основного боргу;

- 23 337, 05 грн пені;

- 12 090, 37 грн 3% річних;

- 25 456, 89 грн інфляційних втрат.

- 3 394, 60грн судового збору. Видати наказ.

3. У стягненні 840, 46 грн пені, 3, 71 грн 3% річних, 271, 84 грн інфляційних втрат відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 26.01.22

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу (рек. з повідомл) + на ел. адресу: 1) 2)

3- 4 відповідачу (рек. з повідомл) на юридичну адресу та на адресу керівника та засновника: 11522, Житомирська обл., Коростенський р-н, село Васьковичі, вул. Лещенки , будинок 62.