ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022м. ДніпроСправа № 904/8002/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Тертишної К.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Громадської організації "Дніпропетровський центр чистих виробництв", м. Київ

про стягнення 20 334,80 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Громадської організації "Дніпропетровський центр чистих виробництв" 20334,80 грн, з яких: 17547,24 грн основний борг, 722,12 3% річних, 1580,68 грн інфляційні втрати, 484,76 грн пеня.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії № 682 від 12.11.2010 в частині оплати наданих послуг теплопостачання за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року.

Ухвалою суду від 13.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, після чого ухвалою суду від 09.12.2021 призначено судове засідання у справі на 23.12.2021 з викликом сторін.

Ухвалою суду від 23.12.2022 розгляд справи відкладено на 20.01.2022.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

Позивач 20.01.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не надав. Про відкриття судового провадження у справі, дати, час та місце проведення судових засідань відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України. Однак, направлені на адресу відповідача ухвали повернулися з відмітками "за закінченням терміну зберігання", проставленими органом поштового зв`язку.

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною десятою статті 242 цього Кодексу судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (із змін. і доп.) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі зазначаються на підставі поданих нею документів.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (із змін і доп.) (далі Правила).

Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали відбулося через незабезпечення відповідачем вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом були вжиті всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписом частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, за змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За викладених обставин та з урахуванням заяви позивача суд розглядає справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

За наслідком судового засідання 20.01.2022 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі теплопостачальне підприємство, позивач) та Громадською організацією "Дніпропетровський центр чистих виробництв" (далі споживач, відповідач) укладено договір № 682 від 12.11.2010 про постачання теплової енергії (далі договір) (а.с. 14 - 20).

Відповідно до пункту 2.1 договору теплопостачальне підприємство бере на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених Додатком № 1 договору для задоволення наступних потреб:

- опалення в опалювальний період (175 діб);

- вентиляції в опалювальний період (175 діб);

- гарячого водопостачання протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

Згідно з пунктом 3.3 договору фактично отриманий обсяг теплової енергії споживачем від теплопостачального підприємства фіксується сторонами актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період за формою, визначеною сторонами в Додатку № 3 до договору.

Початок і кінець опалювального періоду встановлюється відповідним актом місцевого органу самоврядування (п. 3.5 договору).

За умовами пункту 4.2 договору споживач теплової енергії зобов`язується, зокрема:

- до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від теплопостачального підприємства рахунок разом з актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, розглянувши останній, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою (або іншим засобом) один екземпляр на адресу теплопостачального підприємства. У разі незгоди із зазначеним в акті здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, споживач зобов`язаний надати на адресу теплопостачального підприємства мотивоване заперечення (з контррозрахунком спожитої теплової енергії або з відповідним актом про встановлення факту, складеного за участю теплопостачального підприємства) в письмовому вигляді протягом 5 календарних днів з моменту одержання акта приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (пп. 4.2.2 договору);

- виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, передбачені умовами цього договору (пп. 4.2.4 договору);

- виконувати умови та порядок припинення постачання теплової енергії, які передбачені розділом 8 цього договору (пп. 4.2.5 договору);

- письмово сповіщати теплопостачальне підприємство про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про користувачів приміщень та теплових мереж споживача (субспоживачів) не пізніше 5 робочих днів з моменту настання зазначених подій (пп. 4.2.6 договору);

- здійснювати звіряння розрахунків на кінець/початок опалювального періоду (пп.4.2.18 договору).

За змістом пункту 5.2 договору теплопостачальне підприємство зобов`язане, зокрема:

- при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача про це письмово з долученням проекту відповідної додаткової угоди до цього договору (пп. 5.2.3 договору);

- здійснювати звіряння розрахунків на кінець/початок опалювального періоду (пп.5.2.7 договору).

Відповідно до пункту 6.2 договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: вул. Чичеріна, буд. 104 бл. 1.

Пунктом 6.7 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатом якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (у 2-х примірниках) за формою, визначеною сторонами в Додатку № 3 до договору. Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період або його відсутність в порядку пп. 4.2.2, п. 6.10 договору, є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії.

Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80% від вартості теплової енергії за розрахунковий період, за власним платіжним дорученням із зазначенням періоду, за який він сплачується (п. 6.8 договору).

Згідно з пунктом 6.9 договору споживач здійснює остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію впродовж 5 календарних діб після одержання рахунку від теплопостачального підприємства, яке зобов`язане направити його споживачу не пізніше 10 календарних діб місяця, наступного за розрахунковим разом з актом здачі-приймання поставленої теплової енергії за відповідний розрахунковий період. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Сторони, підписавши цей договір, домовилися, що факт отримання споживачем акта приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та подальшого неотримання теплопостачальним підприємством протягом 5 календарних діб, з моменту отримання, підписаного споживачем акта здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, є підставою для теплопостачального підприємства вважати акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період підписаним з боку споживача (п. 6.10 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що тарифи на теплову енергії, що споживається згідно з цим договором, затверджені рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.05.2009 № 1345.

Відповідно до пункту 7.2 договору тариф (з ПДВ) для розрахунків за цим договором становить: теплова енергія (1 Гкал) 744,50 грн. Про зміну тарифів споживач повідомляється в порядку, визначеному пп. 5.2.3 договору.

Згідно з підпунктом 9.4.4 пункту 9.4 договору у разі прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за цим договором споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Цей договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та діє до 12.11.2013, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію - по повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 11.1 договору).

Згідно з пунктом 11.2 договору у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовженим на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п. 11.1 договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій цього договору необмежена.

За умовами пункту 11.3 договору він припиняє свою дію у випадках:

- зміна власника, орендаря на підставі наданих споживачем документів про звільнення приміщення (договір купівлі-продажу приміщення, акт приймання-передачі про звільнення приміщення та ін.);

- відключення від централізованого теплопостачання (при виконанні робіт з відокремлення відповідно до чинного в Україні законодавства);

- взаємної згоди про його припинення.

У Додатку № 1 до договору "Розрахунок обсягів та вартості теплової енергії" визначено орієнтовну вартість теплової енергії на рік у сумі 5025,38 грн (а.с. 18).

Відповідно до Додатку № 2 до договору адреса об`єкту споживача: вул. Чичеріна, буд. 104 (бл. 1) (а.с. 19).

Указаний об`єкт нежитлове приміщення, загальною площею 38,48 кв.м, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Чичеріна (нова назва вул. Надії Алексєєнко), буд. 104, бл. 1, на першому поверсі 12-поверхового будинку, перебуває у користуванні позивача на підставі договору № 263-УКВ/10 від 06.09.2010 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (а.с. 21 - 23).

Матеріали справи не містять доказів наявності письмових заяв сторін про припинення або зміну умов договору, в тому числі у зв`язку зі звільненням споживачем об`єкта, на який здійснюється постачання теплової енергії. Отже, договір про постачання теплової енергії є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивач у період з листопада 2018 року по квітень 2021 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 17547,24 грн.

На підтвердження зазначеного факту позивачем надані суду наступні докази:

1) підписані позивачем в односторонньому порядку акти приймання-передачі теплової енергії (далі спірні акти):

№ 090682 від 30.11.2018 за листопад 2018 року на суму 587,78 грн;

№ 090682 від 31.12.2018 за грудень 2018 року на суму 1123,72 грн;

№ 090682 від 31.01.2019 за січень 2019 року на суму 1147,87 грн;

№ 090682 від 28.02.2019 за лютий 2019 року на суму 1491,98 грн;

№ 090682 від 31.03.2019 за березень 2019 року на суму 955,18 грн;

№ 090682 від 30.04.2019 за квітень 2019 року на суму 273,79 грн;

№ 090682 від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 902,11 грн;

№ 090682 від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 1009,24 грн;

№ 090682 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 1072,55 грн;

№ 090682 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 1118,56 грн;

№ 090682 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 712,36 грн;

№ 090682 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 285,44 грн;

№ 090682 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 751,43 грн;

№ 090682 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 1365,65 грн;

№ 090682 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 1904,57 грн;

№ 090682 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1967,02 грн;

№ 090682 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 1264,51 грн;

№ 090682 від 20.04.2021 на суму 714,35 грн (коригування за грудень 2019 року в сумі 201,17 грн без ПДВ, за січень 2020 року в сумах 99,02 грн без ПДВ та 19,05 грн без ПДВ, за лютий 2020 року в сумі 187,73 грн без ПДВ, за березень 2020 року в сумах 82,56 грн без ПДВ та 5,77 грн без ПДВ);

№ 090682 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 327,83 грн (а.с. 58 76);

2) рахунки на відповідні суми (а.с. 39 - 57).

Обсяги спожитої відповідачем теплової енергії, що визначені для оплати в актах приймання-передачі теплової енергії, відповідають обсягам, зазначеним у підписаних представником споживача актах споживання теплової енергії (а.с. 122 - 140).

Акти та рахунки за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року разом із супровідними листами позивача № 26-сс від 04.01.2019, № 306-сс від 05.03.2019, № 567-сс від 06.05.2019, № 28-сс від 08.01.2020, № 345-сс від 04.03.2020, № 516-сс від 22.05.2020 направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованою кореспонденцією.

Акти та рахунки за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, а також досудова вимога про сплату боргу були направлені відповідачу поштовими відправленнями з описами вкладення у цінні листи, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами про надання послуг поштового зв`язку (поштові накладні, описи вкладень, реєстри згрупованих поштових відправлень) (а.с. 32 - 37).

Позивач стверджує, що відповідач підписаних ним актів приймання-передачі теплової енергії на адресу теплопостачального підприємства не повернув та обґрунтованих заперечень відмови від їх підписання не надав.

На думку позивача акти приймання-передачі теплової енергії за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року вважаються погодженими відповідачем і є підставою для проведення розрахунків за зазначені в них розрахункові періоди.

Позивач заявляє, що відповідач своїх зобов`язань з оплати теплової енергії, отриманої у період із листопада 2018 року по квітень 2021 року, не виконав, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість перед позивачем у сумі 17547,24 грн.

Наведені обставини й стали причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо поставки й оплати теплової енергії.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поставка відповідачу з листопада 2018 року по квітень 2021 року теплової енергії на суму 17547,24 грн підтверджується належними й допустимими доказами.

Оскільки згідно з підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 договору обов`язок з отримання рахунків разом з актами здачі-приймання теплової енергії не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим покладено саме на відповідача як споживача, останній відповідно до пункту 6.9 договору, враховуючи вимоги статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строків, повинен був здійснити оплату спожитої теплової енергії за спірними актами у наступні строки:

№ 090682 від 30.11.2018 за листопад 2018 року на суму 587,78 грн не пізніше 17.12.2018;

№ 090682 від 31.12.2018 за грудень 2018 року на суму 1123,72 грн не пізніше 15.01.2019;

№ 090682 від 31.01.2019 за січень 2019 року на суму 1147,87 грн не пізніше 18.02.2019;

№ 090682 від 28.02.2019 за лютий 2019 року на суму 1491,98 грн не пізніше 18.03.2019;

№ 090682 від 31.03.2019 за березень 2019 року на суму 955,18 грн не пізніше 16.04.2019;

№ 090682 від 30.04.2019 за квітень 2019 року на суму 273,79 грн не пізніше 15.05.2019;

№ 090682 від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 902,11 грн не пізніше 16.12.2019;

№ 090682 від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 767,84 грн (з урахуванням коригування в сумі 241,40 грн з ПДВ) не пізніше 15.01.2020;

№ 090682 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 930,87 грн (з урахуванням коригування в сумі 141,68 грн з ПДВ) не пізніше 17.02.2020;

№ 090682 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 893,28 грн (з урахуванням коригування в сумі 225,27 грн з ПДВ) не пізніше 16.03.2020;

№ 090682 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 606,37 грн (з урахуванням коригування в сумі 105,99 грн з ПДВ) не пізніше 15.04.2020;

№ 090682 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 285,44 грн не пізніше 18.05.2020;

№ 090682 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 751,43 грн не пізніше 15.12.2020;

№ 090682 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 1365,65 грн не пізніше 18.01.2021;

№ 090682 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 1904,57 грн не пізніше 15.02.2021;

№ 090682 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 1967,02 грн не пізніше 15.03.2021;

№ 090682 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 1264,51 грн не пізніше 19.04.2021;

№ 090682 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 327,83 грн не пізніше 17.05.2021.

Строк оплати є таким, що настав. Докази повної оплати відповідачем спожитої теплової енергії у матеріалах справи відсутні.

Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 17547,24 грн є законними й обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 484,76 грн розрахована ним за загальний період з 16.12.2020 по 19.08.2021 із заборгованості за актами приймання-передачі теплової енергії за листопад 2020 року квітень 2021 року (а.с. 79, 116-121, 175-181).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені виявлено арифметичну помилку у сумі пені, розрахованої із заборгованості за актом приймання-передачі теплової енергії за листопад 2020 року, а також встановлено, що розрахунок пені за актами приймання-передачі теплової енергії за березень та квітень 2021 року здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строку при визначенні періоду прострочки виконання зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за цими актами.

За результатом здійсненого судом перерахунку пеня, з урахування меж позовних вимог, фактично становить 481,05 грн, з яких:

49,86 грн за період з 16.12.2020 по 16.06.2021 із заборгованості у сумі 751,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за листопад 2020 року;

92,22 грн за період з 19.01.2021 по 16.07.2021 із заборгованості у сумі 1365,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за грудень 2020 року;

136,67 грн за період з 16.02.2021 по 16.08.2021 із заборгованості у сумі 1904,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за січень 2021 року;

125,08 грн за період з 16.03.2021 по 19.08.2021 із заборгованості у сумі 1967,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за лютий 2021 року;

64,34 грн за період з 20.04.2021 по 19.08.2021 із заборгованості у сумі 1264,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за березень 2021 року;

12,88 грн за період з 18.05.2021 по 19.08.2021 із заборгованості у сумі 327,00 грн за актом приймання-передачі теплової енергії за квітень 2021 року.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у сумі 722,12 грн нараховані за загальний період з 16.12.2018 по 19.08.2021, а інфляційні втрати у сумі 1580,68 грн - за загальний період із січня 2019 року по липень 2021 року із заборгованості за кожним спірним актом окремо (а.с. 78 - 115).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних встановлені підстави для зменшення нарахувань за актами за: листопад 2018 року; січень, лютий, листопад 2019 року; січень, лютий, квітень, грудень 2020 року; березень, квітень 2021 року.

За наслідком перерахунку, з урахуванням вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строків та меж позовних вимог, фактичний розмір 3% річних буде становити:

47,04 грн із заборгованості в сумі 587 грн за актом за листопад 2018 року за період з 18.12.2018 по 19.08.2021;

85,98 грн із заборгованості в сумі 1147 грн за актом за cічень 2019 року за період з 19.02.2019 по 19.08.2021;

108,33 грн із заборгованості в сумі 1491 грн за актом за лютий 2019 року за період з 19.03.2019 по 19.08.2021;

45,30 грн із заборгованості в сумі 902 грн за актом за листопад 2019 року за період з 17.12.2019 по 19.08.2021;

41,90 грн із заборгованості в сумі 930 грн за актом за січень 2020 року за період з 18.02.2020 по 19.08.2021;

38,18 грн із заборгованості в сумі 893 грн за актом за лютий 2020 року за період з 17.03.2020 по 19.08.2021;

10,71 грн із заборгованості в сумі 285 грн за актом за квітень 2020 року за період з 19.05.2020 по 19.08.2021;

23,90 грн із заборгованості в сумі 1365 грн за актом за грудень 2020 року за період з 19.01.2021 по 19.08.2021;

12,67 грн із заборгованості в сумі 1264 грн за актом за березень 2021 року за період з 20.04.2021 по 19.08.2021;

2,53 грн із заборгованості в сумі 327 грн за актом за квітень 2021 року за період з 18.05.2021 по 19.08.2021.

Отже, загальна сума 3% річних за цими актами фактично становить 416,54 грн (47,04+85,98+108,33+45,30+41,90+38,18+10,71+23,90+12,67+2,53 = 440,96) замість нарахованих позивачем 418,46 грн (47,14+86,26+108,70+45,37+42,05+38,26+10,78+24,23+ 13,09+2,58 = 418,46). Тобто, на 1,92 грн менше (418,46 416,54 = 1,92).

В іншій частині розрахунку 3% річних визначені правильно.

З урахуванням викладеного 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача, становлять 720,20 грн (722,12 1,92 = 720,20).

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

Перевіркою наданого розрахунку інфляційних втрат судом виявлено наступні помилки: - помилку у визначенні позивачем загальної суми нарахованих інфляційних втрат, яка за його підрахунком становить 1580,68 грн замість 1553,68 грн; - використання при здійсненні розрахунку сукупних індексів інфляції за періоди нарахування з округленням до сотих; - арифметичну неточність розрахунків за актами за листопад- грудень 2018 року, січень - квітень 2019 року, березень 2020 року та лютий 2021 року.

За результатом здійсненого судом перерахунку та в межах позовних вимог визначені позивачем інфляційні втрати підлягають зменшенню та будуть становити:

95,68 грн замість 97,09 грн за актом за листопад 2018 року із заборгованості у сумі 587 грн за період з січня 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 116,3%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 1,41 грн (97,09 95,68 = 1,41);

170,70 грн замість 172,83 грн за актом за грудень 2018 року із заборгованості у сумі 1123 грн за період з лютого 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 115,2%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 2,13 грн (172,83 170,70 = 2,13);

167,46 грн замість 169,87 грн за актом за січень 2019 року із заборгованості у сумі 1147 грн за період з березня 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 114,6%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 2,41 грн (169,87 167,46 = 2,41);

202,78 грн замість 205,61 грн за актом за лютий 2019 року із заборгованості у сумі 1491 грн за період з квітня 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 113,6%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 2,83 грн (205,61 202,78 = 2,83);

118,42 грн замість 120,90 грн за актом за березень 2019 року із заборгованості у сумі 955 грн за період з травня 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 112,4%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 2,48 грн (120,90 118,42 = 2,48);

31,94 грн замість 32,43 грн за актом за квітень 2019 року із заборгованості у сумі 273 грн за період з червня 2019 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 111,7%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 0,49 грн (32,43 31,94 = 0,49);

61,21 грн замість 61,33 грн за актом за березень 2020 року із заборгованості у сумі 606 грн за період з травня 2020 року по липень 2021 року з урахуванням сукупного індексу інфляції 110,1%. Отже, нарахування за цим актом підлягає зменшенню на 0,12 грн (61,33 61,21 = 0,12);

45,24 грн замість 45,63 грн за актом за лютий 2021 року із заборгованості у сумі 1967 грн за період з квітня 2021 року по липень 2021 року з урахуванням 0,39 грн (45,63 45,24= 0,39).

Загальна сума безпідставно нарахованих інфляційних втрат за цими актами становить 12,26 грн (1,41+2,13+2,41+2,83+2,48+0,49+0,12+0,39 = 12,26).

В іншій частині нарахувань інфляційних втрат правові підстави для їх зменшення відсутні.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у загальній сумі 1541,42 грн (1553,68 12,26 = 1541,42).

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 20289,91 грн, з яких: 17547,24 грн основний борг, 481,05 грн - пеня, 720,20 грн - 3% річних, 1541,42 грн - інфляційні втрати.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує, що за загальним правилом, передбаченим статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

За результатом розгляду справи на відповідача покладається судовий збір у сумі 2265,18 грн (20289,91х2270,00/20334,80 = 2264,99).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради до Громадської організації "Дніпропетровський центр чистих виробництв" про стягнення 20334,80 грн, з яких: 17547,24 грн основний борг, 722,12 3% річних, 1580,68 грн інфляційні втрати, 484,76 грн пеня задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації "Дніпропетровський центр чистих виробництв" (01000, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3; ідентифікаційний код 34824123) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, офіс 504; ідентифікаційний код 32688148) основний борг у сумі 17547,24 грн, 3% річних у сумі 720,20 грн, інфляційні втрати в сумі 1541,42 грн, пеню в сумі 481,05 грн, судовий збір у сумі 2264,99 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.01.2022.

Суддя І.І. Колісник