ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"18" січня 2022 р. Справа№ 911/3986/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Агрикової О.В.

Куксова В.В.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів»

на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2014, повний текст якого складено 25.11.2014

у справі №911/3986/14 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТК зварювального обладнання та технологій»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів»

про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/3986/14 позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/3986/14 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, скаржником разом із апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку, скаржник посилається на не отримання повісток та повідомлень про розгляд даної справі в суді першої інстанції, а також будь-яких судових рішень по справі. Про існування оскаржуваного судового рішення йому стало відомо у листопаді 2021 року під час ознайомлення його представником зі справою. Крім того, скаржник вказує на обмеження, пов`язані з дією карантинних заходів, які завадили останньому оперативно знайти адвоката для формування правової позиції і підготувати апеляційну скаргу одразу після того як стало відомо про оскаржуване судове рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2021, справу №911/3986/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3986/14, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №911/3986/14.

13.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру".

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, є застосовними до провадження у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Водночас Європейський суд з прав людини підкреслює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто, поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З 15.12.2017 набув чинності ГПК України в новій редакції відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-19 від 03.10.2017.

Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із приписами п. 13 ч. 1 Перехідних положень ГПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією Господарського процесуального кодексу України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване судове рішення ухвалено 17.11.2014, тобто до набрання чинності ГПК України в новій редакції відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-19 від 03.10.2017 (далі - Закон України №2147-19 від 03.10.2017).

Отже, рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2014 підлягало оскарженню в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто відповідно до приписів ст.ст.91, 93 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), якими встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Водночас, апеляційну скаргу було подано на рішення суду, яке набрало законної сили 06.12.2014.

Більше того, суд апеляційної інстанції зазначає, що учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Обов`язок з доведення поважності причини пропуску покладається на сторону, яка клопоче про відповідне поновлення. При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Водночас, можливість своєчасного подання апеляційної скарги залежить виключно від волевиявлення самого скаржника, оскільки має суб`єктивний характер. До того ж, поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та його перегляд в апеляційному порядку може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність (остаточність) рішення суду. Крім того, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження буде поновлений з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити також принцип юридичної визначеності.

Відповідно до ч. 2 ст.261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.11.2014 Господарським судом Київської області ухвалено оскаржуване судове рішення, повний текст якого складено 25.11.2014. Разом з тим, апеляційну скаргу надіслано - 25.12.2021, тобто зі значним пропуском строку (більше, ніж на сім років) на апеляційне оскарження й поза межами присічного строку, визначеного вимогами змісту ч.2 ст.261 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, копії судових рішень у цій справі судом першої інстанції надсилались на адресу скаржника: 08623, Київська обл., Васильківський р-н, смт Калинівка, вул. Леніна, 57, однак поштові відправлення з судовими рішеннями поверталися до суду першої інстанції з вказівкою: «за зазначеною адресою не проживає».

Вказана адреса зазначена, зокрема, як в поданій апеляційній скарзі, так і в ЄДРПОУ (код 38093767).

Відповідно до частин третьої, сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини шостої статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у разі якщо судове рішення направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність адресата або відмову від одержання, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на що, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належне повідомлення судом скаржника про розгляд даної справи.

Крім того, оскаржуване судове рішення було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.11.2014, а 26.11.2014 - оприлюднено.

Тобто, скаржник мав об`єктивну можливість, як заінтересована особа, ознайомитись з судовими рішення по даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування неможливості звернення з апеляційною скаргою в межах передбачених процесуальних законодавством строків є необґрунтованими, недостатніми для поновлення такого строку та не відповідають пунктам 1, 2 частини 2 статті 261 ГПУ України.

Будь-яких обставин непереборної сили, що перешкодили б скаржнику звернутися з апеляційною скаргою на зазначене рішення протягом року з моменту його прийняття (з дня складення повного тексту) та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень - також не встановлено, про існування таких не зазначено.

З урахуванням викладеного, оскільки підстав в розумінні п. 1, 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України, що зумовлюють можливість поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, а з моменту складення повного тексту оскаржуваного судового рішення та до моменту подання апеляційної скарги вже сплинув більше ніж один рік, відповідно до вимог ч. 2 ст. 261 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 261, 281 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів» у відкритті апеляційного провадження у справі №911/3986/14.

2.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідний завод зварювальних матеріалів» на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2017 у справі №911/3986/14 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3.Матеріали справи №911/3986/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 235 ГПК України та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Агрикова

В.В. Куксов