ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" січня 2022 р. м. ХарківСправа № 922/4216/21

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Жигалкін І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом 3 - я особа, яка не Перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави, в особі : 1. Харківської міської ради, м. Харків; 2. Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, м. Харків; 3. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, м. Харків заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
до 1. Фізичної особи-підприємця Мица Вікторії Євгенівни м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликовський", м. Харків
про скасування реєстрації
за участю представників:

прокурора - Ногіна О.М. (посвідчення № 057318 від 09.10.2020 р.)

1-го позивача (ХМР) - не з`явився

2-го позивача (ДТК ЗВ ХМР) - не з`явився

3-го позивача - не з`явився

1-го Відповідача (ТОВ "Куликовський") - Калугін О.Ю. (ордер серія АХ № 1075698)

2-го Відповідача (ФОП Мица В.Є.) - Калугін О.Ю. (ордер серія АХ № 1075697 від 10.11.2021 р.)

3-ї особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Від Першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова (надалі - Прокурор) до Господарського суду Харківської області надійшла 22 жовтня 2021 року позовна заява в інтересах держави в особі Харківської міської ради (надалі - 1-й Позивач), Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської (надалі - 2-й Позивач) та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (надалі - 3-й Позивач) до Фізичної особи підприємця Мица Вікторії Євгенівни (надалі - 1-й Відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю КУЛИКОВСЬКИЙ (надалі - 2-й Відповідач) про скасування реєстрації повідомлень про початок виконання будівельних робіт і декларацій про готовність до експлуатації об`єкта, де просить суд:

- Скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ХК52 від 07.04.2021 по об`єкту Реконструкція квартири №3 в житловому будинку літ. "А-17" за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 32 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ХК53 від 22.04.2021 по об`єкту Реконструкція квартир № 1 та № 2 в житловому будинку літ. "А-17" за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 32 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ХК02 від 08.07.2021 по об`єкту Реконструкція квартири № 2/9 в житловому будинку літ. "А-17" за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 32 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ХК05 від 08.07.2021 по об`єкту Реконструкція квартири № 2/1 в житловому будинку літ. "А-17" за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 32 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ХК46 від 02.06.2021 по об`єкту Реконструкція квартири АДРЕСА_1 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ХК68 від 02.06.2021 по об`єкту Реконструкція квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ХК62 від 04.08.2021 по об`єкту Реконструкція квартири АДРЕСА_4 під житлові квартири.

- Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ХК81 від 04.08.2021 по об`єкту Реконструкція квартири АДРЕСА_5 під житлові квартири.

Ухвалою суду від 25.10.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.11.2021 р. о 10:15.

Ухвалою суду від 11.11.2021 р. підготовче засідання відкладено на 25.11.2021 р. о 10:30 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації. Ухвалою суду від 25.11.2021 р. підготовче засідання відкладено на 07.12.2021 р. о 11:00. Ухвалою суду від 07.12.2021 р. продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів та строк підготовчого провадження продовжено до 21.01.2022 р. Також підготовче засідання відкладено на 23.12.2021 р. о 11:15, а ухвалою від 23.12.2021 підготовче засідання було відкладено на "11" січня 2022 р. о 10:45.

У підготовче засідання Прокурором було надано заперечення (вх. №30482 від 28.12.2021) на заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову, інших заяв, клопотань, пояснень до суду надано не було.

Представник 1-го Позивача (Харківська міська рада) в підготовче засідання з`явився, заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке задоволено судом.

Представник 2-го Позивача (Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР) у підготовче засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Представник 3-го Позивача (Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР) у підготовче засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Ухвала суду, що направлялась на зазначену адресу повернулась з довідкою поштового відділення, де зазначена причина повернення поштового відправлення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник Відповідачів у підготовче засідання надав клопотання (вх. № 393 від 11.01.2022) в порядку ст. 145 ГПК України, інших заяв, клопотань, пояснень до суду надано не було.

Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Предметом розгляду даної справи є скасування реєстрації повідомлень про початок виконання будівельних робіт № ХК52 від 07.04.2021, № ХК53 від 22.04.2021, № ХК02 від 08.07.2021 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК46 від 02.06.2021, №ХК68 від 02.06.2021, №ХК62 від 04.08.2021, ХК81 від 04.08.2021, по об`єкту за адресою: м. Харків, вул. Куликівська, 32, обґрунтовуючи поданий позов як порушення інтересів держави у сфері містобудівної діяльності, шляхом будівництва на земельній ділянці норм містобудівного законодавства, як самочинного, де зареєстровані повідомлення та декларації щодо вказаного будівництва містять недостовірні дані.

При зверненні з позовом, Прокурором у якості відповідача визначено Фізичну особу підприємця Мицу Вікторію Євгенівну, посилаючись на те, що замовником будівництва, згідно поданих повідомлень і декларацій є Мица Вікторія Євгенівна, де остання 29.12.2020 вийшла зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю КУЛИКОВСЬКИЙ та згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 29.12.2020 отримала об`єкти нерухомості, тобто на думку Прокурора ці обставини стали підставою для звернення із вказаним позовом до господарського суду, у зв`язку із здійсненням Відповідачем саме підприємницької (господарської) діяльності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, суд встановив наступне.

Посилання Прокурора, що Мица В.Є. яка у оскаржуваних повідомленнях та деклараціях, де визначена як замовник будівництва, була власницею об`єктів (квартир) зареєстрованих на праві власності за нею на підставі цих декларацій, а також була учасником ТОВ Куликовський та на теперішній час є його директором, діяла саме не як приватна особа, а як Фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ.

Прокурор посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18 (провадження №12-37гс19), зазначаючи, що ознаками господарського спору зокрема є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Спір у справі, який виник за участю суб`єкта господарювання з метою здійснення підприємницької діяльності на відповідній земельній ділянці, належить до спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Посилаючись також на аналогічні висновки зроблених Верховним Судом у постановах від 02 червня 2021 року у справі №520/1677/18, від 10.03.2021 у справі №607/8542/16-ц, від 17.03.2021 у справі №263/15489/16-ц, від 14.04.2021 у справі №266/1/17.

Проте суд зазначає, що оскільки у відомостях ЄДРПОУ єдиними видами діяльності Мици В.Є. як підприємця є діяльність у сфері права (основа) код 69.10 та діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, а згідно наявних в матеріалах справи доказах підтверджується, що замовником будівництва згідно повідомлень і декларацій є саме громадянка Мица Вікторія Євгенівна без здійснення підприємницької діяльності. Протилежного з боку сторін спору до суду не надано.

Тобто жодної діяльності у сфері містобудування, створення об`єктів нерухомого майна, їх будівництва, купівлі, оренди чи продажу, ФОП Мица В.Є. не здійснює та ніколи не здійснювала, а тому у спірних правовідносинах діла як приватна особа, а не суб`єкт господарювання. А отже й посилання на встановлені висновки Верховного Суду не можуть прийматись у даному випадку, як належне обґрунтування щодо обрання у якості відповідача саме ФОП Мица В.Є.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до ч. 2 статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Суд зазначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України). Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатись будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Суд вважає за доцільне зазначити, виходячи з вищенаведеного, що такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Аналогічна стаття міститься у новій редакції ЦПК України, зокрема у частині першій статті 19.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Так, суд дійшов до висновку, що у даному спорі помилково встановлено юрисдикцію та обрано у якості відповідача відповідну особу, статус якої під час проведення підготовчого засідання з боку сторін іншим не визначено та протилежного не доведено, то суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, як спір який не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Крім того, суд вважає за доцільне щодо Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради зазначити наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 23.09.2015 № 1981/15 створено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка почала діяти з 16.04.2016 року.

Рішенням Харківської міської ради від 09.12.2020 № 7/20 затверджено положення про адміністрації районів, департаменти, управління, відділи та інші виконавчі органи Харківської міської ради 8 скликання.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у відповідності до пунктів 1.1, 3.3 Положення про Інспекцію, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15, є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу, та здійснює держаний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах міста Харкова.

Рішенням Харківської міської ради від 30.12.2020 № 19/20 створено Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.3.1. цього рішення Інспекцію державного архітектурно- будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради перейменовано на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради.

Рішенням Харківської міської ради від 12.10.2021 № 199/21 Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання внесено зміни, відповідно до яких Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 01.01.2022 припиняє свою діяльність у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради (пункти 1.3, 1.3.2., 2.). У відповідності до п. 1.3.4., 2 вказаного рішення Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 01.01.2022 припиняє свою діяльність.

У відповідності до п. 1.2 Харківської міської ради від 12.10.2021 № 199/21 Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання утворено: - Департамент земельних відносин Харківської міської ради (1.2.1.); - Департамент з інспекційної роботи Харківської міської ради (1.2.2.); - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради (1.2.3.).

Рішенням Харківської міської ради від 12.10.2021 № 200/21 Про внесення змін до положень виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання у відповідності до пунктів 1.9.,1.10., 1.11. затверджені Положення: - про Департамент земельних відносин Харківської міської ради (додаток 134); - про Департамент з інспекційної роботи Харківської міської ради (додаток 135); - про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради (додаток 136).

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради (далі - Інспекція) у відповідності до пунктів 1.1, 2.1.2 Положення про Інспекцію, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 12.10.2021 № 200/21 (далі - Положення про Інспекцію), Інспекція є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється Харківською міською радою, входить до складу Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради та діє на правах відділу без права юридичної особи, здійснює відповідно до чинного законодавства державний архітектурно-будівельного контроль, а також виконує дозвільні та реєстраційні функції.

Згідно із Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, Положенням про Інспекцію, метою Інспекції є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням, основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій.

Таким чином здійснення функцій Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради припинено.

Так, згідно частини 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення). У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 107 Цивільного кодексу України, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Згідно із ч. 3 ст. 107 Цивільного кодексу України передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Зі змісту норм статей 104, 105, 110 ЦК України, ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб. Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (статті 104 - 109 ЦК України). Правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2012 у справі № 6-65цс12, від 31.05.2018 по справі №910/1879/17, від 03.09.2018 у справі №910/5811/16, від 20.11.2018 по справі №925/1143/17).

Отже, відповідно до імперативної норми ч. 2 ст. 107 ЦК України яка регулює порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає ПЕРЕДАВАЛЬНИЙ АКТ (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), ЯКИЙ МАЄ МІСТИТИ ПОЛОЖЕННЯ ПРО ПРАВОНАСТУПНИЦТВО ЩОДО МАЙНА, ПРАВ ТА ОБОВ`ЯЗКІВ ЮРИДИЧНОЇ ОСОБИ, ЩО ПРИПИНЯЄТЬСЯ ШЛЯХОМ ПОДІЛУ, СТОСОВНО ВСІХ ЇЇ КРЕДИТОРІВ ТА БОРЖНИКІВ, ВКЛЮЧАЮЧИ ЗОБОВ`ЯЗАННЯ, ЯКІ ОСПОРЮЮТЬСЯ СТОРОНАМИ.

В матеріалах справи відсутні оригінали або належним чином засвідчені копії передавального акту які б засвідчували саме правонаступництво між Позивачем - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради.

А отже у справі відсутні належні та допустимі докази правонаступництва у межах справи та виниклих правовідносин з огляду на зміст вище вказаної норми ч. 2 ст. 107 ЦК України, та не можуть замінювати собою правову природу передавального акту про який чітко вказано у законі задля виникнення правонаступництва.

Крім того, відповідно до Рішення Харківської міської ради від 12.10.2021 № 199/21 Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання внесено зміни, відповідно до яких Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради з 01.01.2022 припинив свою діяльність.

Суд особливо звертає увагу на те, що Прокурором при звернені до суду належним чином визначений суб`єктний склад осіб на захист яких він звернувся. Проте, внаслідок того, що Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради припинив свою діяльність саме з 01.01.2022, тобто після такого звернення та після порушення провадження по справі, то суд вважає, що настання таких обставини об`єктивно не залежало від волі Прокурора, що симетрично призвело до процесуального обов`язку суду у застосуванні відповідної норми п. 6 ч. 1 ст. 231ГПК України.

Суд зазначає, що статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, судом підлягає захисту право особи, що порушене іншими особами, чи не визнається.

З урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Означене позбавляє суд застосувати процесуальний інститут правонаступництва передбачений ст. 52 ГПК України.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження по цій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 922/4216/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду до Східного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 17 січня 2021 року.

Суддя І.П. Жигалкін