ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" січня 2022 р. Справа № 924/889/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., при секретарі судового засідання Виноградов Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "РОНДО", м. Полтава

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу Хмельницької атомної електричної станції, Хмельницька область, м. Нетішин,

про стягнення 319 771,44 грн. суми заборгованості за договором поставки №17634/53-124-01-21-14682 від 31.05.2021

Представники сторін: не з`явились

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

30.08.21 року до Господарського суду області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "РОНДО", м. Полтава до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу Хмельницької атомної електричної станції, Хмельницька область, м. Нетішин, про стягнення 319 771,44 грн. суми заборгованості за договором поставки №17634/53-124-01-21-14682 від 31.05.2021.

Ухвалою від 02.09.2021р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її недоліками. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків. Позивач усунув вказані в ухвалі недоліки. До суду 13.09.21р. надіслано відповідну заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.09.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.10.2021 р.

У підготовчому засіданні 13.10.2021р. постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі на тридцять днів та про відкладення підготовчого засідання на 17.11.2021 року.

Згідно довідки від 17.11.2021р. судове засідання по справі призначене на 17.11.2021р. не відбулось, оскільки суддя Заярнюк І.В. перебував на лікарняному у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

Ухвалою від 02.12. 2021 підготовче судове засідання призначено на 09.12.2021 р.

Ухвалою від 09.12. 2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 18.01.2022р.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, позивач у відповіді на відзив просить суд розглядати справу без участі представника.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

ТОВ "РОНДО" звернулось із позовом до суду про стягнення із відповідача 319 771,44 грн. суми заборгованості за договором поставки №17634/53-124-01-21-14682 від 31.05.2021. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки щодо оплати товару. Як на правове обґрунтування позову посилається на положення ст.11, 16, 525, 526, 530, 610-612, 625, 626, 629 ЦК України, ст.193, 216, 218, 220 ГК України.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що порушення умов оплати товару пов`язане із вкрай важким фінансовим станом підприємства, законодавчими змінами на енергоринку що можна розцінювати як надзвичайні та невідворотні обставини.

Позивач у відповіді на відзив посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки щодо оплати товару.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

31.05.2021р. між ДП "НАЕК" "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електростанція") (Покупець) та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "РОНДО" (Постачальник) укладено договір поставки №17634/53-124-01-21-14682, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець в свою чергу зобов`язується прийняти і оплатити поліетиленові мішки та пакети для сміття (надалі Товар). Найменування, асортимент, кількість, ціна виробник та код Товару згідно з УКТЗЕД зазначаються в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору. Обсяги закупівлі товару та загальну ціну за договором може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Ціна Товару по договору становить: 266 476,20 грн., крім того ПДВ 20%: 56 594,44 грн. Всього ціна договору: 319 771,44грн. Ціна за одиницю Товару, кількість та загальна ціна Товару по договору визначається специфікацією № 1. До ціни Товару включена вартість упакування, маркування, тари, доставки (п.4 ).

Згідно п.п. 5.1, 5.4 Договору оплату за поставлений Товар Покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки Товару на склад Вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його кількості та якості. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку Покупця.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатком №1 до Договору сторони погодили специфікацію №1 якою визначено найменування товару, технічні характеристики, виробник, код УКТЗЕД, одиницю виміру, кількість та ціну.

Позивачем згідно видаткової накладної №7 від 10.06.2021р. поставлено відповідачу товар на суму 319 771,44 грн. Подана позивачем копія видаткової накладної не містить відтиску печатки відповідача, однак містять підпис комірника з датою, а саме 14.06.2021р. Також позивачем надано копію товарно-транспортної накладної №7 від 10.06.2021р. із відміткою директора позивача та відміткою про прийняття товару відповідальною особою вантажоодержувача.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки №17634/53-124-01-21-14682 від 31.05.2021, згідно умов якого сторони взяли на себе зобов`язання з поставки та оплати товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи підтверджено поставку позивачем відповідачу на підставі видаткової накладної №7 від 10.06.2021р. на суму 319 771,44 грн., яка відповідачем не сплачена, тому суд вважає суму боргу обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, а тому остання підлягає стягненню із відповідача.

Судом береться до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує на наявність незалежних від нього причин які потягли за собою невчасне виконання обов`язків щодо сплати вартості товару. Однак дані доводи судом до уваги не приймаються, оскільки суб`єкт господарювання здійснює господарську діяльність на свій страх та ризик, при цьому особливості здійснення господарської діяльності того чи іншого суб`єкта господарювання не є підставою невиконання зобов`язання у визначений договором строк. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Крім того, відповідачем не надано доказів звернення до ТПП України на наявності форс - мажорних обставин, що могли б звільнити його від відповідальності за невиконання зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі на три місяці, викладеного у відзиві на позов, судом враховується наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13 грудня 2012 року в справі № 18-рп/2012, від 25 квітня 2012 року в справі № 11-рп/2012 та від 30 червня 2009 року в справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

У своїй заяві в обґрунтування вимог про відстрочку виконання рішення підприємство, зокрема, посилалося на свій скрутний фінансовий стан, а також наявність простроченої дебіторської заборгованості для виконання судового рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем будь-яких доказів, в підтвердження викладених обставин до суду не подано.

Суд наголошує, що тяжке фінансове становище, наявність простроченої дебіторської заборгованості не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, які давали б можливість для відстрочення виконання судового рішення, оскільки такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок і його власної господарської діяльності.

Таким чином, наведені відповідачем обставини не засвідчують неможливості або ускладнення виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.01.2022р. у справі № 924/889/21, і обставини лише вказують на те, що примусове виконання даного судового рішення може негативно вплинути на фінансове становище відповідача.

Суд зауважує, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, суд зобов`язаний враховувати інтереси не лише боржника, а й стягувача.

Зважаючи на те, що стягувач також є суб`єктом господарювання, здійснює підприємницьку діяльність, відтак, затримка виконання вищенаведеного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан позивача, який і так очікує виконання грошових зобов`язань за Договором.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи баланс інтересів стягувача та боржника, а також беручи до уваги те, що підприємство не довело належними та допустимими доказами наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання прийнятого у даній справі судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.01.2022р. у справі № 924/889/21.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "РОНДО", м. Полтава до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу Хмельницької атомної електричної станції, Хмельницька область, м. Нетішин, про стягнення 319 771,44 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (вул. Енергетиків, 20, м.Нетішин, Хмельницька область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "РОНДО" (м. Полтава, вул. Чураївни,2-в, офіс 6, ) 319 771,44 грн. боргу, 4796,57грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі №924/889/21 на три місяці відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.01.2022р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим.: рек. з повід.

1 - до справи,

2- ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ РОНДО -

3- ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу Хмельницької атомної електричної станції - 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків,20.