20.01.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/870/21
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву №2022/01-04 (вх№115/22) від 05.01.2022 ТОВ "Кулев-Інвест" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест",
представник позивача: адвокат Жарський Тарас Володимирович,
до відповідача: Управління комунального господарства Коломийської міської ради,
про стягнення 298 892,31 грн,
від позивача: не з"явились;
від відповідача: Дуляба Віталій Володимирович - начальник відділу юридичного забезпечення, (положення №1046-18/2021 від 30.08.2021; посадова інструкція від 19.03.2021).
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою №2022/01-04 (вх№115/22) від 05.01.2022 про ухвалення додаткового рішення у справі. Заява в порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України призначена до розгляду в судовому засіданні.
В судове засідання представник позивача не з"явився, хоча про дату час та місце був належним чином повідомлений ухвалою суду від 10.01.2022. Заява №2022/01-04 (вх№115/22) від 05.01.2022 обґрунтована понесенням позивачем у зв"язку з розглядом справи судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 110,00 грн, що здійснювалась адвокатом Т.В.Жарським, які заявник просить відшкодувати за рахунок відповідача. В підтвердження заявлених до стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою суду подано ордер серія ІФ №005586 від 09.08.2021, договір про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д18-10-8 від 25.10.2018, додаток №15 від 06.08.2021 до договору, платіжне доручення №1195 від 13.08.2021 на суму 16 110,00грн.
Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання №28/01-46/08 (вх№969/22) від 20.01.2022 про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката - 16 110,00 грн є неспівмірним із складністю справи та наданим адвокатом обсягом юридичних послуг, не відповідає критерію розумності та реальності витрат, є явно завищеними та необґрунтованим. Просить суд взяти до уваги те, що справа є максимально простою, адже відповідачем визнано суму основного боргу та зменшити до 8 055,00грн такі судові витрати.
Беручи до уваги приписи частин 3, 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до яких суд ухвалює додаткове судове рішення протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви, а неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце не перешкоджає розгляду заяви, враховуючи те, що позивач ухвалою суду від 16.01.2022 належним чином повідомлений про судове засідання, суд прийшов до висновку, про розгляд заяви у відсутності представника позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно повно та об"єктивно з"ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються вимоги заяви №2022/01-04 (вх№115/22) від 05.01.2022 ТОВ "Кулев-Інвест" про стягнення судових витрат та клопотання №28/01-46/08 (вх№969/22) від 20.01.2022 Управління комунального господарства Коломийської міської ради про зменшення таких витрат, суд прийшов до висновку про часткове відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09.12.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" до відповідача Управління комунального господарства Коломийської міської ради про стягнення 298 892,31 грн - задоволено частково. Стягнено з Управління комунального господарства Коломийської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" 261 417,48 грн - заборгованості, 3 921,26 грн - судового збору. В решті позову відмовлено.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Правилами частин 1, 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у своїй першій заяві по суті - позовній заяві (а.с.8) вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв"язку із розглядом справи - 20 593,38грн, з яких: 4 483,38грн - судовий збір, 16 110,00грн - витрати на професійну правничу допомогу та одночасно просив стягнути з відповідача вказаний розмір судових витрат. В підтвердження заявлених до стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката суду подано ордер серія ІФ №005586 від 09.08.2021, договір про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д18-10-8 від 25.10.2018, додаток №15 від 06.08.2021 до договору, платіжне доручення №1195 від 13.08.2021.
Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вказує частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору
Нормою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас Європейський суд з прав людини у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", пунктах 34-36 рішення від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України", пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" неодноразово наголошує про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Договором про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д18-10-8 від 25.10.2018, додатком №15 від 06.08.2021 до договору (детальний опис послуг та розмір гонорару), платіжним дорученням №1195 від 13.08.2021 позивачем документально підтверджено перед судом понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Т.В. Жарським (ордер серія ІФ №005586 від 09.08.2021; свідоцтво серія ІФ №001142 від 17.02.2017) в сумі 16 110,00грн.
Проте, беручи до уваги: - приписи пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, які вказують на те, що судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; - клопотання відповідача про зменшення судових витрат; - принципи співмірності та розумності заявлених до стягнення судових витрат; - характер та предмет спору; - те, що справа не є складною, не містить значного обсягу доказів, що підлягали б оцінці; - визнання позову відповідачем в частині стягнення основного боргу та відмову в позові в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат через необґрунтованість, суд приходить до висновку про правомірність відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 453,88 грн (із розрахунку 14 089,80грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з врахуванням зменшення судом судових витрат на 40%). Саме цей розмір судових витрат, за переконанням суду, доведений, відповідає як фактичним обставинам справи, так і критерію розумної необхідності судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом. Адже, правова допомога адвоката фактично зводилась до написання позовної заяви з доданням до неї документів, які складаються з договору та додатків до нього, акта форми КБ-2в, довідки форми КБ-3 та математичних розрахунків сум 3% річних та інфляційних втрат, що не потребувало складних юридичних консультацій та не призвело до значного витрачання часу на правове дослідження законодавства та судової практики в цьому випадку.
З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтями 123, 124, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
заяву №2022/01-04 (вх№115/22) від 05.01.2022 ТОВ "Кулев-Інвест" про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Додаткове рішення складено 25.01.2022

Суддя С.Кобецька