ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4511/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Любавичського Ребе, буд.16, ідентифікаційний код 41642760)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКС" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, ідентифікаційний код 31149603)
про стягнення 524 700,00 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмежною відповідальністю "ІМПЕКС" про стягнення 524 700,00 грн попередньої оплати. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами у спрощений спосіб було укладено договір поставки, на виконання якого позивач на підставі виставлених рахунків-фактури від 16.08.2021 № Ім-0000386 та № Ім-0000387 здійснив попередню оплату на загальну суму 524 700,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1477 від 16.08.2021 та № 1486 від 17.08.2021. Втім, відповідач не здійснив поставку товару та кошти не повернув позивачу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4511/21. Зазначено, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07 грудня 2021 р. о 10:00 год.

01.12.2021 на електрону адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon (вх. №7417).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 грудня 2021 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та проведено призначене судове засідання 07 грудня 2021 року об 10:00 год за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 07 грудня 2021 року про відкладення підготовчого засідання на 14.12.2021 об 11:00 год.

14.12.2021 від позивача у справі на електронну адресу господарського суду Харківської області надійшло клопотання за вх. № 7735, в якому позивач просить суд закрити підготовче провадження у справі №922/4511/21 та перейти до розгляду справи по суті, провести розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21 грудня 2021 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 21.12.2021 на підставі ч.2 ст.216 ГПК України було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 21.12.2021 про оголошення перерви до 18.01.2022 о 12:30 год.

Представник позивача у судове засідання з розгляду справи по суті 18.01.2022 не з`явився. Проте, до господарського суду Харківської області 17.01.2022 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за вх. № 265, в якому останній пояснив, що позовні вимоги підтримує, та просить суд їх задовольнити.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання, що призначене на 18.01.2022 судом обов`язковою не визнавалась, з метою дотримання завдання та основних засад господарського судочинства, недопущення затягування судового процесу, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк, суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судове засідання 18.01.2022 не з`явився. Копія ухвали суду від 21.12.2021 про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, була надіслана на адресу місцезнаходження відповідача у справі: 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, проте вказана ухвала суду повернута до суду 29.12.2021 поштовим відділенням із відміткою пошти: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 242 ГПК України, рішення суду надсилаються учасникам справи в електронній формі, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин та враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.08.2021 ТОВ "ІМПЕКС" виставлено позивачу рахунок - фактуру № Ім-0000386 (арк.8) на оплату товару: скоба гідравлічна для клепки з гідростанцією в кількості 1,000 шт на суму 373000,00 грн, що не спростовано відповідачем.

Згідно вказаного рахунку на оплату відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачу вищевказаний товар на суму 373000,00 грн.

Позивач на виконання вказаної домовленості перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 373000,00 грн згідно платіжного доручення № 1477 від 16.08.2021 (арк.10).

16.08.2021 ТОВ "ІМПЕКС" також виставлено позивачу рахунок - фактуру № Ім-0000387 (арк.9) на оплату товару: ціліндр в кількості 16000,00 на суму 93333,33 грн, шланг високого тиску в кількості 120,000 на суму 20000,04 грн, сгін 10,000 на суму 3083,30 грн та трійник в кількості 10,000 на суму 10000,00 грн, що також не спростовано відповідачем.

Згідно вказаного рахунку на оплату відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачу вищевказаний товар на суму 151700,00 грн.

Позивач на виконання вказаної домовленості перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 151700,00 грн згідно платіжного доручення № 1486 від 17.08.2021 (арк.11).

Проте, позивач зазначає, що відповідач товар не поставив.

20.10.2021 позивачем на адресу відповідача ТОВ "ІМПЕКС": 61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, була надіслана претензія про здійснення поставки товару у семиденний строк від дня пред`явлення позивачем вимоги або повернення грошових коштів в загальній сумі 524 700 грн у разі неможливості здійснити оплачену поставку товару (арк. 14). Докази направлення містяться у матеріалах справи (арк. 16-17).

Зазначена претензія не була отримана відповідачем та згідно відомостей Укрпошти 26.10.2021 поштовим відділенням проставлено відмітку про те, що відправлення не було вручене під час доставки "з інших причин".

Суд, зауважує, що сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, яку надіслано за місцезнаходженням відповідача не свідчить про не пред`явлення позивачем вимоги про поставку товару або повернення сплачених за товар коштів, оскільки неотримання поштової кореспонденції зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою відповідача.

У п.1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 господарським судам роз`яснено, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт пред`явлення позивачем вимоги від 20.10.2021 про поставку товару або повернення сплачених за товар коштів, проте відповідач товар не поставив позивачу та не повернув сплачені за товар грошові кошти у розмірі 524700,00 грн, а тому позивач 11.11.2021 був вимушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення суми попередньої оплати у примусовому порядку.

Відповідач правом на висловлення своєї правової позиції у справі не скористався та відзив на позов не надав. Поштова кореспонденція, якою суд надсилав відповідачу копії ухвал у цій справі поверталася до суду за зворотною адресою та не була вручена під час доставки з причин "адресат відсутній за вказаною адресою".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, враховуючи те, що договір між сторонами у формі єдиного документу не укладався, цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку ч. 1 ст. 11 ЦК України, ч.1 ст. 181 ГК України з дій юридичних осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.

Вказана домовленість відповідає вимогам ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно з якими правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В статті 665 ЦК України зазначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 16.08.2021 та 17.08.2021 було здійснено попередню оплату товару за договором поставки у загальному розмірі 524700,00 грн. (арк.10-11).

Відповідно до положень ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року по справі №3-127гс11, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Предметом позову у даній справі є саме стягнення попередньої оплати в сумі 524700,00 грн на підставі частини 2 статті 693 ЦК України.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Зазначені правовідносини також регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що норми ст. 1212 Цивільного кодексу України поширюють свою дію на спірні правовідносини та враховуючи те, що відповідач одержав від позивача суму попередньої оплати товару в розмірі 524700,00 грн, проте не передав товар у строк визначений в претензії від 20.10.2021, а також не повернув суму попередньої оплати товару на вимогу позивача, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми одержаної попередньої оплати товару в розмірі 524700,00 грн правомірна та обґрунтована, а тому підлягає задоволенню.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем у позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, в якому позивач зазначав про понесення витрат: 4585,75 грн - витрати на правничу допомогу, 7870,50 грн - судовий збір.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвокатського об`єднання "Федоренко, Сологуб і партнери" для надання останнім правової допомоги пов`язаної зі зверненням до суду з позовом у даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між адвокатським об`єднанням "Федоренко, Сологуб і партнери" та ТОВ "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" укладено договір про надання правової допомоги № 4/ЮО-0920 від 21.09.2020 (далі по тексту - договір).

Відповідно до п.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором надавати юридичну допомогу та представляти в суді, правоохоронних, контролюючих і державних органах, підприємствах, установах, організаціях та перед фізичними особами інтереси Клієнта: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ".

Відповідно з п.5 Договору за роботи виконану Виконавцем, з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвокатів, фінансового стану Замовника та витраченого адвокатами виконавця часу, та на покриття фактичних витрат Виконавця, пов`язаних з наданням правової допомоги, Замовник сплачує йому: аванс у розмірі 100,00 грн під час підписання Договору, фіксований гонорар - починаючи з наступного місяця від підписання Договору по 2400,00 грн щомісяця протягом трьох днів з дня закінчення чергового місяця; поточний гонорар, розмір якого погоджується Сторонами щомісячно в рахунках (додаткових угодах), протягом трьох днів з дня погодження чергового рахунку (додаткової угоди). У разі надання послуг після 18-00, вихідні і святкові дні та у відрядженні їх вартість збільшується у два рази.

Згідно акту наданих послуг №198 від 10.11.2021 підписаного між сторонами до послуг входить: консультації, вивчення матеріалів справи, заходи по збору доказів, аналіз судової практики діючого законодавства та побудова правової позиції, складання та подання претензії, виготовлення копій документів та інших матеріалів справи, складання та подання позовної заяв та додаткові накладні витрати загальною вартістю 4585,75 грн.

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості надання професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 4585,75 грн надані наступні документи: договір про надання правової допомоги №4/ЮО-0920 від 21.09.2020; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2354 від 20.09.2011, ордер про надання правничої правової допомоги Серії АЕ №1102771 від 10.11.2021, акт надання послуг №198 від 10.11.2021 та рахунок на оплату №198 від 10.11.2021.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4585,75 грн, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4585,75 грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 7870,50 грн та витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4585,75 грн підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКС" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, ідентифікаційний код 31149603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Любавичського Ребе, буд.16, ідентифікаційний код 41642760) грошові кошти в сумі 524 700,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 7870,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4585,75 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКС" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, ідентифікаційний код 31149603).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКС" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, ідентифікаційний код 31149603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Любавичського Ребе, буд.16, ідентифікаційний код 41642760) судовий збір у розмірі 7870,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4585,75 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ "САНРАЙЗ" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Любавичського Ребе, буд.16, ідентифікаційний код 41642760).

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКС" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд.271, ідентифікаційний код 31149603).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "27" січня 2022 р.

Суддя І.О. Чистякова