ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. Справа №914/904/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку №089-60-1325/21 від 09.12.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/4187/21 від 15.12.2021)

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 (суддя Ділай У.І., повний текст складено 18.11.2021)

у справі №914/904/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД «ТЕМПО», м.Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку, м. Київ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Попович Галина Іванівна, м. Львів

про: визнання іпотеки припиненою, скасування записів про реєстрацію іпотек та заборон

за участю представників:

від позивача: Матущак М.Г. - представник

від відповідача: не з`явився

Учаснику процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 у справі №914/904/21 стягнуто з ПАТ КБ «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД «ТЕМПО» - 43000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою професійною допомогою та 4540,00 грн. судового збору, у стягненні 7000,00грн гонорару відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 у справі №914/904/21 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявлених ТзОВ «ЛТД Темпо» витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2021 справу №914/904/21 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для надання обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу до 10.01.2022, розгляд справи призначено на 12.01.2022.

10.01.2022 на електронну адресу суду надійшов відзив ТзОВ «ЛТД «Темпо» на апеляційну скаргу (вх.№01-04/150/22 від 11.01.2022), у якому позивач просить залишити оскаржене додаткове рішення без змін.

В судове засідання 12.01.2022 апелянт та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, явки уповноважених представників не забезпечили, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, долученими до матеріалів справи.

Враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, учасники були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Представник позивача, присутня в судовому засіданні, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, до початку судових дебатів заявила про намір позивача звернутись до суду із заявою про покладення судових витрат в апеляційному провадженні на відповідача, просила залишити оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване додаткове рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛТД «ТЕМПО» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку про визнання іпотеки припиненою, скасування записів про реєстрацію іпотек та заборон.

У позовній заяві було вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ЛТД «ТЕМПО» понесло і очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 56 810,00 грн., з яких 50 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу та 6810,00 грн. витрати на сплату судового збору. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

У підготовчому провадженні позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову та доплачено 4540,00 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2021 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 6810,00 грн. судового збору, призначено судове засідання для розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 22.10.2021.

20.10.2021 позивач подав суду докази на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат та заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання вказаних доказів.

Як зазначено в оскарженому додатковому рішенні, судове засідання призначене на 22.10.2021 не відбулося, оскільки суддя У.І.Ділай перебувала у відпустці на самоізоляції та на лікарняному з 13.10.2021 до 29.10.2021.Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2021 поновлено позивачу строк для подачі доказів, розгляд заяви призначено на 11.11.2021.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 43000,00 грн. та 4540,00 грн. судового збору, та про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 7000,00 грн. гонорару адвоката.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене додаткове рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, скаржник зазначає, що суд першої інстанції стягнув з ПАТ КБ «Надра» кошти всупереч статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої з дня початку ліквідації банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтись тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються в сьому чергу відповідно до ст.52 цього Закону.

Скаржник повідомляє, що на момент розгляду справи ліквідаційна процедура ПАТ «КБ «Надра» відповідно до вимог ст.53 Закону вважається завершеною, активи банку реалізовано, кошти одержані від реалізації, спрямовані на задоволення вимог кредиторів, непродані активи відсутні. Тобто, ліквідаційна процедура знаходиться в етапі внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи, що є останнім етапом ліквідаційного процесу.

З посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 10.06.2020 у справі №920/201/19, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, апелянт вказує, що у цьому випадку розмір гонорару адвоката в сумі 43 000,00 грн. є явно завищеним в порівнянні з ринковими цінами адвокатів, справа не є складною та була вирішена судом в короткий проміжок часу, що не дозволяє дійти висновку, що адвокатом було використано досить значний час для супроводження справи.

Скаржник звертає увагу на критерії реальності понесення адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, при цьому покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, практику Європейського суду з прав людини, правові висновки у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, у справі №21.07.2020 у справі №915/1654/19.

Також апелянт вказує на те, що спеціальним Законом встановлено мораторій на стягнення коштів Фонду гарантування, а виплата таких коштів можлива лише відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст.20 Закону).

Із покликанням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.02.2018 у справі №308/3282/15-ц, від 14.02.2018 у справі №761/20903/15-ц, №553/2630/15-ц, від 13.03.2018 у справі №910/23398/16, від 26.05.2021 у справі №761/20963/17-ц, скаржник зазначає, що фонд гарантування вкладів не є правонаступником банку, банк і Фонд є окремими суб`єктами права, самостійно існуючими юридичними особами. Заміна Уповноваженої особи на здійснення ліквідації в ПАТ «КБ «Надра» як ліквідатора на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснювалась.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апелянта та зазначає, що перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури не є безумовною підставою для звільнення від сплати чи відстрочення сплати судового збору. При цьому позивач покликається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №912/1231/15-г.

Позивач звертає увагу, що він двічі намагався вирішити спір в досудовому порядку, звертаючись спочатку до ліквідатора банку із заявою про припинення іпотеки та зняття заборони від 02.11.2020 №02/11-20, а пізніше до Національного банку України (лист від 28.12.2020 №28/12-20). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, перебравши на себе повноваження органів управління ПАТ «КБ «Надра», мав усі повноваження на розгляд заяви ТзОВ «ЛТД «Темпо» від 02.11.2020 та прийняття відповідного рішення за результатами розгляду, однак, ні ліквідатор, ні Національний банк України не взяли на себе відповідальності припинити триваюче порушення права власності на нерухоме майно внаслідок надання банківських послуг, які мали місце у 2004-2005 роках, розуміючи при цьому наслідки відмови від вирішення спору в досудовому порядку.

Із посиланням на норми ст.19 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» скаржник вказує на оплатний характер діяльності Фонду з ліквідації банку, наявність у Фонду цільових коштів та чіткий правовий механізм, який дає можливість для їх завчасної акумуляції.

Позивач просить врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.05.2018 у справі №910/17448/16, відповідно до якого банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також позивач покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у справах №904/5139/20 (постанова від 06.10.2021), №381/622/17 (постанова від 09.02.2021).

Окрім того, позивач вказує, що надав суду першої інстанції достатній перелік документів для визначення розміру та об`єму наданих послуг, а саме договір про надання правової допомоги, попередній розрахунок суми судових витрат, акт здачі-приймання наданих послуг, акт передачі-приймання наданої правової допомоги (юридичних послуг), детальний опис юридичних послуг, виконаних адвокатом, рахунок та квитанцію про оплату наданих послуг.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №26/01-21 від 26.01.2021, укладений між ТзОВ «ЛТД «Темпо» та Адвокатським об`єднанням «Потинський та партнери»; додаткову угоду №1 від 06.04.2021 до вказаного договору; акт здачі-приймання від 06.04.2021; акт передачі-приймання наданої правової допомоги (юридичних послуг) №18/10-2021 від 18.10.2021; рахунок від 18.10.2021 №18/10-2021, детальний опис наданих юридичних послуг ТзОВ «ЛТД «Темпо» (за період з 06 квітня по 30 вересня 2021 року); квитанцію про оплату витрат на правову допомогу в сумі 15000,00грн; ордер серії ВХ №1012519 від 25.05.2021, виданий адвокату М.Г.Матущак.

Представництво інтересів ТзОВ «ЛТД «Темпо» у суді першої інстанції здійснювала адвокат Матущак М.Г. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000303 від 06.02.2020).

Загальний розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу становить 50000,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, проте, відповідач обґрунтованих заперечень проти стягнення витрат на надання правової допомоги суду першої інстанції не надав. Разом з цим, в апеляційній скарзі відповідач стверджує, що розмір гонорару адвоката в сумі 43 000,00 грн. є явно завищеним в порівнянні з ринковими цінами адвокатів, справа не є складною та була вирішена судом в короткий проміжок часу, що не дозволяє дійти висновку, що адвокатом було використано досить значний час для супроводження справи.

Із наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу вбачається наступне.

26.01.2021 ТзОВ ЛТД «Темпо» та Адвокатське об`єднання «Потинський та партнери» уклали договір про надання правової допомоги №26/01-21, відповідно до умов якого клієнт доручив, а Об`єднання прийняло на себе зобов`язання протягом терміну дії цього договору надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Відповідно до п.2.4.4 договору Адвокатське об`єднання має право залучати адвокатів об`єднання для виконання умов, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.3.1. договору за надання послуг (правової допомоги), передбачених розділом 1 цього договору, клієнт сплачує Об`єднанню винагороду з розрахунку 1600,00 грн. за годину надання послуг (без ПДВ). Сторони у додатках до даного договору окремо визначають розмір гонорару по веденню кожної судової справи в судах відповідних інстанцій.

Відповідно до п.3.5. договору надання правової допомоги оформлюється відповідними актами передачі-приймання наданих послуг (правової допомоги).

Відповідно до п.7.1. початок дії з моменту підписання договору, закінчення дії до 31.12.2021, але в будь-якому разі не раніше проведення повного розрахунку між сторонами.

Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг №60/04-21 від 06.04.2021 виконавець - Адвокатське об`єднання «Потинський та партнери» надав замовнику - ТзОВ ЛТД «Темпо» юридичні послуги згідно з договором №26/01-21 про надання правової допомоги від 26.01.2021, а саме: підготовка позовної заяви про визнання іпотеки припиненою, скасування записів про реєстрацію іпотек та заборони (відповідач ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку). Послуги надані в повному обсязі, претензій з боку замовника немає, вартість наданих послуг становить 15000,00 грн., з розрахунку 1600,00 грн. за 1 год. наданих послуг.

Відповідно до квитанції №N1FpQ4120M від 07.04.2021 ТзОВ ЛТД «Темпо» сплатило Адвокатському об`єднанню «Потинський та партнери» 15000,00 грн. за надання послуг правової допомоги.

06.04.2021 ТзОВ ЛТД «Темпо» та Адвокатське об`єднання «Потинський та партнери» уклали додаткову угоду №1 до договору №26/01-21 від 26.01.2021 про надання правової допомоги, відповідно до якої сторони погодили розмір гонорару Об`єднання по веденню судової справи за позовом ТзОВ ЛТД «Теспо» до ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку про визнання іпотеки припиненою, скасування записів про реєстрацію іпотек та заборон, у розмірі різниці між винагородою за надання правової допомоги (визначеною відповідно до розрахунку суми судових витрат (додаток до позовної заяви ТзОВ ЛТД «Теспо» від 06.04.2021) в сумі 35 000,00 грн. та сумою витрат на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу оплачуються клієнтом відповідно до ч.1 п.3.1. договору з розрахунку 1600,00 грн. за одну годину надання послуг.

Відповідно до розрахунку суми судових витрат (додаток до позовної заяви ТзОВ ЛТД «Темпо» від 06.04.2021) визначені позивачем судові витрати становлять 6810,00 судового збору (оплачено), 15000,00 грн. витрат на підготовку позовної заяви (оплачено), 35 000,00 грн. винагороди за надання правової допомоги (очікується понесення витрат.

Сторонами підписано акт приймання-передачі надання правової допомоги (юридичних послуг) №18/10-2021 від 18.10.2021, відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг становить 28 000,00 грн. без ПДВ за 17,5 годин роботи, розмір гонорару (винагороди за позитивне вирішення спору) відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги №26/01-21 від 26.01.2021 становить 7000,00 грн., разом, 35 000,00 грн.

18.10.2021 клієнту було виставлено рахунок на сплату наданих правничих послуг на загальну суму 35000,00 грн.

У детальному описі наданих юридичних послуг за період з 06.04.2021 по 30.09.2021, складеному адвокатом Матущак М.Г., вказано, що клієнту надано наступні юридичні послуги: підготовка позовної заяви на загальну суму 15000,00 грн., витраченого часу 9,4 год., підготовка, направлення іншим учасникам справи, подання суду відповіді на відзив відповідача 1 год., 1600,00 грн.; підготовка, направлення іншим учасникам справи, подання суду відповіді на письмові пояснення третьої особи 1 год., 1600,00 грн., підготовка, направлення іншим учасникам справи, подання суду заяви про зміну предмету позову 3 год., 4800,00 грн., підготовка, подання суду додаткових пояснень до позову від 16.07.2021 3 год., 4800,00 грн., підготовка, подання суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи 0,5 год., 800,00 грн., здійснення правового аналізу матеріалів справи 0,5 год., 800,00 грн., пошук та аналіз практики в Єдиному державному реєстрі судових рішень з метою складення заяви про зміну предмету позову та додаткових пояснень у справі 3,5 год., 5600,00 грн., представництво клієнта в судових засіданнях 5 год., 8000,00 грн. Всього 27 годин роботи, оплата гонорару згідно додатку від 06.04.2021 до договору №26/01/21 7000,00 грн., всього до оплати 50000,00 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши положення додаткової угоди №1 до договору №26/01-21 від 26.01.2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, на підставі якого позивачем було заявлено до стягнення винагороду за позитивне вирішення справи у сумі 7000,00 грн., дійшов висновку, що сторонами в договорі не було погоджено додаткової сплати саме гонорару успіху, та відмовив у стягненні 7000,00 грн. гонорару. В цій частині додаткове рішення не оскаржується.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/904/21 в розмірі 43000,00 грн., натомість, апелянт не спростував реальності та необхідності наданих адвокатом послуг, не обґрунтував та не довів завищення розміру винагороди адвоката в порівнянні з ринковими цінами адвокатів, обмежившись лише посиланнями на правові висновки Верховного Суду щодо необхідності врахування принципу співмірності, а також критеріїв реальності понесення адвокатських витрат та розумності їхнього розміру при розподілі судових витрат, які у цьому випадку при ухваленні додаткового рішення місцевим господарським судом було належним чином враховано.

Також колегія суддів бере до уваги доводи позивача, про те, що з метою досудового регулювання спору позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку із заявою №02/11-20 від 20.11.2020 про припинення іпотеки та зняття заборони з нерухомого майна позивача у зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитними договорами, укладеними у 2004 та 2005 році, проте, відповідач листом №089-49-403/20 від 08.12.2020 повідомив, що не вбачає підстав для задоволення заяви.

Щодо доводів апелянта про те, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.09.2020 своїм рішенням №1676 затвердила ліквідаційний баланс банку станом на 01.09.2020 та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «Надра», а отже, відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідаційна процедура банку вважається завершеною, активи банку реалізовано, кошти, спрямовані від реалізації спрямовані на задоволення вимог кредиторів, непродані активи відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до відомостей, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, станом на день розгляду апеляційної скарги, ПАТ «КБ «Надра» (ідентифікаційний код 20025456) перебуває в стані припинення, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутній.

Відповідно до ст.77 Закону України «Про банки та банківську діяльність в Україні» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тобто процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, у ст.77 Закону України «Про банки та банківську діяльність в Україні» встановлено, що процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк як юридична особа ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.3 ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на яку покликається скаржник, ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У частинах четвертій та п`ятій вказаної статті встановлено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Фонд надсилає Національному банку України звіт про виконання ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс. Не пізніше наступного робочого дня після затвердження ліквідаційного балансу банку та/або внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення ліквідаційної процедури банку та затвердження ліквідаційного балансу банку та/або припинення банку як юридичної особи.

Рішення Фонду №1676 від 14.09.2020 про затвердження ліквідаційного балансу банку та звіту про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «Надра», на яке покликається скаржник, або доказів оприлюднення інформації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо завершення ліквідаційної процедури ПАТ КБ «Надра» скаржник не надав, відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутній, відтак станом на дату винесення оскарженого додаткового рішення процедура ліквідації ПАТ КБ «Надра» в матеріалах справи відсутні докази завершення процедури ліквідації банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1764 від 28.09.2020 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «КБ «Надра», копію якого долучено до відзиву на позовну заяву (а/с 106-108), вирішено: відкликати повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Надра», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.06.2020 №1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ КБ «Надра»; визначені законом повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ КБ «Надра» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснювати Фондом безпосередньо; уповноважити заступника директора-розпорядника Фонду Новікова Віктора Володимировича представляти інтереси ПАТ «КБ «Надра» з питань правового (юридичного) забезпечення діяльності ПАТ «КБ «Надра» з метою організації та проведення претензійної та позовної роботи стосовно ПАТ «КБ «Надра», а також у взаємовідносинах з питань примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, прийнятих/постановлених відносно ПАТ «КБ «Надра» з органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, а також підписання всіх можливих правочинів (договорів, угод, тощо) листів, заяв та інших документів, необхідних для виконання повноважень, визначених цим пунктом.

З наведено вбачається, етап, на якому знаходиться ліквідаційна процедура банку, передбачає ведення претензійно-правової роботи та роботи у взаємовідносинах з питань примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, прийнятих/постановлених відносно ПАТ «КБ «Надра» з органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Скаржник покликається також на положення частини 3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами в господарському процесі за результатами розгляду справи не можуть розглядатись як додаткові зобов`язання банку, в тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) в розумінні ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки обов`язок відшкодування таких витрат, понесених у господарській справі іншою стороною, виникає в банку лише на підставі відповідного рішення суду, а не з договорів чи інших правочинів банку, укладених до моменту відкликання банківської ліцензії, чи з обов`язку сплати податків і зборів, встановленого законом.

Також не відповідають нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» твердження апелянта про існування мораторію на стягнення коштів з Фонду гарантування вкладів, разом з цим слід зазначити, що оскарженим додатковим рішенням судові витрати було стягнуто саме з банку, що перебуває в процедурі ліквідації.

Можливість стягнення професійних правничих витрат з банку, який перебуває в процедурі ліквідації, підтверджується також практикою Верховного Суду, зокрема, додатковими постановами від 06.10.2021 у справі №904/5139/20, від 30.07.2020 у справі №910/14838/18, від 19.05.2021 у справі №754/12116/18, постановою від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 24.06.2021 у справі №761/14537/15-ц тощо.

При цьому у постанові від 24.06.2021 у справі №761/14537/15-ц Верховний Суд зауважив, що посилання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у касаційній скарзі на неврахування судами того, що станом на момент звернення стягувача із заявою про ухвалення додаткового судового рішення до суду щодо AT «Банк «Фінанси та Кредит» було розпочато процедуру ліквідації, не є обґрунтованим, оскільки запровадження в банку тимчасової адміністрації та початок процедури його ліквідації не забороняють задовольнити вимоги до такого банку, зокрема, щодо розподілу судових витрат у судових спорах щодо виконання зобов`язань за договором банківського вкладу, строк якого закінчився до введення в банку тимчасової адміністрації.

У цьому висновку Верховний Суд покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі №381/622/17, у якій відступлено від правового висновку щодо неможливості стягнення коштів з банку, що перебуває в процедурі ліквідації, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/23398/16. Відтак, необґрунтованими є покликання скаржника на правові висновки викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/23398/16 та іншу практику Верховного Суду, що була актуальною у 2018 році, адже застосуванню підлягає саме остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що Фонд гарантування не є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», тому що це окремі суб`єкти права, самостійно існуючі фізичні особи, адже оскарженим додатковим рішенням стягнуто судові витрати саме з банку, а зазначення «в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» в резолютивній частині рішення відповідає тій обставині, що до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань саме Фонд гарантування здійснює повноваження щодо представництва банку у взаємовідносинах з питань примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, прийнятих/постановлених відносно ПАТ «КБ «Надра» з органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто, з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване додаткове рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку №089-60-1325/21 від 09.12.2021 (вх.ЗАГС. №01-05/4187/21 від 15.12.2021) - відмовити.

2. Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2021 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 25.01.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.