ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3902/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова
до 1.Харківської міської ради, м.Харків , 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс", м.Харків
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення земельної ділянки
за участю представників:

прокурор: Горгуль Н.В., (посв.№057317 від 09.10.2020;

1-го відповідача: не з`явився;

2-го відповідача: Лагутін І.І,, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс" (відповідачі) згідно якого просить суд:

- Визнати незаконним та скасувати пункт 12 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 27.11.2019 за №1836/19 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд", яким ТОВ "Компанія Технобудтранс" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4383 га (кадастровий номер :12:003:0089) комунальної власності за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) по вул. Клочківській, 341 в м.Харків.

-Визнати незаконним та скасувати пункт 5 додатку до рішення Харківської міської ради від 18.12.2019 за №1909/19 "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам", яким ТОВ "Компанія Технобудтранс" надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 0,4383 га по вул. Клочківській, 341 у м.Харкові, кадастровий номер :12:003:0089 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси).

-Визнати незаконним та скасувати пункт 1 додатку до рішення Харківської міської ради від 22.04.2020 за №2100/20 "Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам", яким ТОВ "Компанія Технобудтранс" продано земельну ділянку із земель комунальної власності з кадастровим номером :12:003:0089 по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові з категорії земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) площею 0,4383 га.

- Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №3/21 від 29.01.2021, зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Бінус О.О. та зареєстрований в реєстрі за №47, земельної ділянки з кадастровим номером :12:003:0089 по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові, площею 0,4383 га, укладений між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс".

-Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс" () повернути Харківській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером :12:003:0089, розташовану по вул. Клочківська, 341 в м.Харкові, площею 0,4383 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача 1, якими було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 0,4383 га по вул.Клочківська, 341 в м.Харкові та продано земельну ділянку ТОВ "Компанія Технобудтранс", як власнику нежитлової будівлі літ."Г-2", яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :12:003:0089 площею 0,4383 га по вул.Клочківська, 341 в м.Харкові прийняті з порушенням .ч.4 ст.83 ст.127,134, 135 ЗК України у зв`язку з чим договір купівлі-продажу земельної ділянки №3/21 від 29.01.2021 укладений між відповідачами є недійсним та підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка з кадастровим номером :12:003:0089 площею 0,4383 га по вул.Клочківська, 341 в м.Харкові підлягає поверненню.Крім цього, прокурор зазначає, що відповідач 2 використовує нежитлову будівлю літ. "Г-2" площа якої становить 0,07 га, тоді як площа земельної ділянки, яка відведена для обслуговування та есплуатації будівлі становить 0,4383 га. Тобто, площа забудови нежитлової будівлі стновить лише 15,9% від площі земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2021 призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.11.2021 об 11:30.

25.10.2021 відповідач 1 надав відзив на позовну заяву (вх.№24954) в якому заперечує проти позову та просить відмовити прокурору у його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги про оскарження п.12 додатку 1 рішення Харківської міської ради від 27.11.2019 №1836/19 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд", яким затвердження проект землеустрою є необгрунтованими, оскільки проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків сторін, прокурором не надано жодних доказів щодо невідповідності затвердженого проекту земелеустрою спірної земельної ділянки вимогам закону. Щодо не проведення земельних торгів, відповідач 1 наголошував, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 134 ЗК України, визначено випадки коли при наданні земельної ділянки в оренду земельні торги не проводяться, так як вбачається з Державного реєстру речових прав, за вказаною адресою знаходиться нежитлова будівля, яка перебуває у власності відповідача 2, а прокурором не надано доказів існування підстав для відмови відповідачу 2 в затвердженні проекту землеустрою. Щодо площі земельної ділянки, яка була відведена відповідачу 2, Харківська міська рада зазначила, жодним нормативним актом, який регулює порядок передачі у власність чи користування земельних ділянок комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не унормовано, що при відведенні земельних ділянок мають враховуватись певні пропорції співвідношення площі таких об`єктів та площі земельної ділянки, яка відводиться. Окремо, відповідач 1 наголосив на безпідставності вимоги прокурора про визнання незаконним рішення Харківської міської ради щодо надання дозволу на проведення експертної нормативно-грошової оцінки, оскільки таке рішення є лише дозволом на вчинення дій пов`язаних з розробкою проектної документації, та жодним чином не випливає на права та інтереси держави.

Також, 25.10.2021 відповідачем 1 надано заяву про залишення позову без розгляду (вх.24955), в якій вказує, на необхідність застосування положення п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки прокурором не обґрунтовані і не доведені підстави представництва інтересів держави в суді, не подано доказів повідомлення в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Харківської міської ради про звернення до суду з цим позовом.

29.10.2021 від прокурора надійшла відповідь на відзив (вх.№25406) в котрій прокурор заперечував проти доводів відповідача 1 викладених у відзиві на позов.

Протокольною ухвалою від 03.11.2021 відмолено у задоволенні заяви Харківської міської ради про залишення позову без розгляду (вх.24955), відкладено підготовче засідання на 21.11.2021. Відмовляючи у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду суд виходив з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

На прокуратуру покладаються такі функції: зокрема, у випадках, визначених Законом, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом, та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 цієї статті, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Як вказує прокурор, звернення з даним позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо повернення земельної ділянки; захищати інтереси територіальної громади повинні міська рада як власник земельної ділянки, однак, міська рада не лише не здійснює такий захист, але й сама допустила порушення та є відповідачем.

Суд зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте, у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, оскільки іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16, від 24.09.2020 у справі №922/3272/18, від 31.03.2021 у справі №922/3272/18, в ухвалі від 01.09.2020 у справі №922/1441/19

З урахуванням обставин цієї справи, прокуратурою визначено відповідачем Харківську міську раду, яка розпорядилася спірною земельною ділянкою в порушення, як вказує прокурор, вимог земельного законодавства, а отже прокурор має право звернутися до суду для захисту відповідних інтересів територіальної громади.

22.11.2021 від відповідача 2 надійшов відзив (вх.№27398), в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Стосовно посилань на неспівмірність розміру ділянки площі нежитлової будівлі, яка знаходиться на ній, останній зазначив, що положення ДБН не можуть обгрунтовувати необхідний розмір земельної ділянки, призначеної для обслуговування будівлі, оскільки містять вимоги саме для будівництва об`єктів нерухомості, а не для обслуговування нерухомого майна. Прокурором не доведено належними і допустимими доказами необхідності використання відповідачем 2 земельної ділянки у меншому розмірі та не наведено жодних порушень чинного законодавства при затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі. Також вказує на необгрунтованість посилань прокурора на порушення при продажі земельної ділянки вимог ч.4 ст.83 ЗК України .Щодо вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення міської ради щодо затвердження проекту землеустрою на відведення земельної ділянки та про надання дозволу на проведення грошової оцінки земельної ділянки, вважає, що вказані рішення не мають самостійного характеру, оскільки фактично були реалізовані шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та вичерпали свою дію.

Протокольною ухвалою від 24.11.2021 на підставі ч.3 ст.177 ГПК України продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 22.12.2021.

Протокольною ухвалою від 22.12.2021 на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.01.2022 о 14:10.

Представник прокуратури в судовому засіданні 19.01.2022 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В призначене судове засідання 19.01.2022 відповідач 1 свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки повноважний представник відповідача 1 приймав участь у попередньому судовому засіданні.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 19.01.2022 проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 1ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 04.02.2019 №154883172 нежитлова будівля літ "Г-2" загальною площею 829,5 кв.м. по вул. Клочківська, буд.341, в м.Харкові належить на праві приватної власності ТОВ "Компанія Технобудтранс" на підставі акту приймання-передачі до Статутного капіталу ТОВ "Компанія Технобудтранс", виданого 31.01.2019 ТОВ "Тем Інжиніринг" та ТОВ "Компанія Технобудтранс", протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "Тем Інжиніринг" від 26.12.2018 та протоколу від 31.01.2019 Загальних зборів учасників ТОВ "Компанія "Технобудтранс".

05.08.2019 ТОВ "Компанія Технобудтранс" звернулось до Харківської міської ради з листом стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) по вул.Клочківська, 341 в м.Харкові.

Після цього, листом 09.08.2019 ТОВ "Компанія Технобудтранс" звернулось до Харківської міської ради з уточненням щодо площі земельної ділянки, викладеної у листі від 05.08.2019 ,просило визначити площу земельної ділянки в розмірі 0,4383 га.

За результатами розгляду вказаного листа, пунктом 34 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 21.08.2019 за №1697/19 "Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" ТОВ "Компанія Технобудтранс" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею, орієнтовно, 0,4430 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові.

На замовлення ТОВ "Компанія Технобудтранс" на підставі договору про виконання робіт №50 від 30.09.2019 ТОВ "Харківземінформ" був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м.Харкова для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" по вул. Клочківській, 341 у м.Харкові.

Згідно з інформації зазначеної в акті від 01.10.2019 перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно захисних зон і зон особливого режиму використання земель в межах земельної ділянки за адресою: вул.Клочківська, 341 у Шевченківському районі м.Харкова встановлені обмеження - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту (водогін) площею 0,0994 га.

За висновком Департаменту містобудування та Архітектури №5821/0/605-19 від 08.11.2019, який складений по матеріалах проекту землеустрою встановлено, що на теперішній час на земельній ділянці площею 0,4383 га розташована нежитова будівля літ. "Г-2" та тимчасові металеві споруди, які належать на праві приватної власності ТОВ "Компанія Технобудтранс". Відповідно до Генерального плану м.Харокова, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради від 23.06.2004 №89/04 зі змінами від 27.02.2013 №1023/13, земельна ділянка розташована частково в зоні промислових підприємств, частково в зоні комунальних підприємств, складів та баз, та в межах впливу промутворень. Згідно з планом зонування території (зонінгом) м.Харкова, затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради від 27.02.2013 №1024/13, зі змінами, затвердженими рішенням сесії Харківської міської ради від 26.10.2016 №396/16, земельна ділянка розташована в комунально-складській зоні, підзоні КС-5: зона розміщення об`єктів 5-класу санітарної класифікації та об`єктів обслуговування автомобілів та в санітарно-захисній зоні промислових та комунальних підприємст 4-5 класу шкідливості.

Експертом державної експертизи Невською С.Ю. за висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.11.2019 №18110/82-19 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності товаристу з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонті бокси) по вул. Клочківській, 341.

Пунктом 12 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 27.11.2019 за №1836/19 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" ТОВ "Компанія Технобудтранс" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4383 га (кадастровий номер :12:003:0089) комунальної власності за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові.

В подальшому, пунктом 5 додатку до рішення Харківської міської ради від 18.12.2019 за №1909/19 "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам" ТОВ "Компанія Технобудтранс" надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси) по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові.

Пунктом 1 додатку до рішення Харківської міської ради від 22.04.2020 за №2100/20 "Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам" надано дозвіл на продаж ТОВ "Компанія Технобудтранс" земельної ділянки комунальної власності площею 0,4383 га (кадастровий номер :12:003:0089) по вул. Клочківська, 341 в м.Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ: "Г-2" (виробнича майстерня та ремонтні бокси).

На виконання вказаного рішення 29.01.2021 між Харківською міською радою та ТОВ "Компанія Технобудтранс" було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки №3/21 від 29.01.2021. (зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО Бінус О.О. в реєстрі за №47).

Прокурор у позовні заяві наголошує, що продаж земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером №:12:003:0089 без проведення земельних торгів є неправомірною, оскільки суперечить вимогам ч.1 ст.134, ч.1,2 ст.135 ЗК України.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено серед способів захисту прав на земельні ділянки визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( частина 2 статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України (не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №154883172 від 04.02.2019 на спірній земельній ділянці (кадастровий номер :12:003:0089) за адресою: вул.Клочківська, 341 в м.Харкові розташована нежитлова будівля літ. «Г-2» загальною площею 829,5 кв.м. право власності на яку зареєстровано за ТОВ "Компанія Технобудтранс".

Отже, як станом на момент прийняття Харківською міською радою оскаржуваних рішень, так і станом на момент розгляду справи, право власності на нежитлову будівлю літ. "Г-2" загальною площею 829,5 кв.м. по по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові зареєстровано за ТОВ "Компанія Технобудтранс" є чинним та не скасованим.

Оскільки станом на момент прийняття Харківською міською радою оскаржуваних рішень на земельній ділянці знаходився об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля літ. "Г-2" право власності на яку зареєстровано за відповідачем-2, земельна ділянка за кадастровим номером :12:003:0089 за адресою: вул.Клочківська, 341 в м.Харкові , в силу положень ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягала продажу на земельних торгах.

Щодо доводів прокурора про невідповідність розміру земельної ділянки, яка була відведена до розміру площі будівлі, яка на ній знаходиться, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що продаж спірної земельної ділянки була здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до висновку по матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності ТОВ "Компанія Технобудтранс" по вул. Клочківській, 341 у Шевченківському районі м.Харкова від 08.11.2019 №5821/0/605-19, Департаментом містобудування та архітектури погоджено зазначений проект щодо відведення земельної ділянки площею 0,4383 га .

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 у справі №922/1323/20, доведення обставин, пов`язаних з обґрунтованістю землевпорядної документації, у тому числі щодо розміру земельної ділянки, покладається на сторони у судовому процесі. При цьому відповідно до загальних засад господарського судочинства, врегульованих статтями 2, 13, 14, 74, 86, 237 ГПК України, позивач у справах зазначеної категорії повинен довести належними доказами, зокрема, але не виключно експертним висновком, ту обставину, що неналежними доказами є розроблений на замовлення відповідача проект землеустрою чи технічна документація із землеустрою, в яких власне і визначається конкретна площа земельної ділянки, необхідна орендарю для експлуатації та функціонування належної йому будівлі (ведення господарської діяльності). При цьому оцінка зазначених доказів повинна здійснюватися судами з дотриманням стандартів доказування, передбачених ГПК України щодо їх належності, допустимості, обґрунтованості та вірогідності.

Сам по собі факт перевищення площі відведеної земельної ділянки над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову. У зв`язку з цим, оскаржуючи законність передачі земельної ділянки у користування з мотивів неспівмірності площі відведеної земельної ділянки порівняно з площею будівлі, розташованої на цій земельній ділянці, саме позивач повинен належними і допустимими доказами довести розмір земельної ділянки, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України.

Водночас у разі, якщо продавець (попередній власник) нерухомого майна (будівель, споруд) належним чином не оформив право користування земельною ділянкою певної площі, суду слід виходити з того, що оскільки чинне земельне законодавство не визначає методики визначення площі, яка для орендаря землі є достатньою з метою обслуговування, функціонування та експлуатації будівлі (ведення господарської діяльності), то самі по собі ДБН не можуть обґрунтовувати необхідний розмір земельної ділянки, призначеної для обслуговування будівлі, позаяк ДБН - це норми з іншим предметом правового регулювання, які містять вимоги саме для будівництва об`єктів нерухомості, а не для обслуговування нерухомого майна.

У постанові від 01.07.2020 у справі № 910/9028/19 Верховний Суд вказував, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотання сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження обставин неспівмірності розміру земельної ділянки, розміру будівлі, що на ньому знаходиться, не надано доказів невідповідності землевпорядної документації в частині визначення розміру земельної ділянки чинним нормам земельного законодавства, також прокурором не заявлялося до суду клопотання про призначення експертизи з метою визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівлі.

Прокурор обмежився виключно посиланнями на ті обставини, що розмір земельної ділянки значно перевищує площу будівлі, що на ній знаходиться.

В силу специфіки місцевості, виду господарської діяльності, логістичних параметрів та багатьох інших чинників, площа (та, зокрема, і "геометричні розміри") земельної ділянки може перевищувати площу нерухомості, яка на такій ділянці знаходиться. При поданні позову з підстав зокрема надмірність площі земельної ділянки порівняно з площею розташованої на ній нежитлової будівлі слід враховувати, що одним із можливих способів доказування, крім експертизи, є саме обставини наявності недоліків або неточностей у розробленому проекті землеустрою чи той факт, що проект землеустрою не відповідає вимогам закону або є необґрунтованим. Сама по собі констатація факту того, що площа відведеної земельної ділянки є більшою у математичному порівнянні з площею нерухомості, без обґрунтування належними та допустимими доказами, не може вважатися належним обґрунтуванням позову та не дає підстав для його задоволення.

Прокурором не доведено належними і допустимими доказами необхідності використання відповідачем-2 земельної ділянки у меншому розмірі та не наведено жодних порушень чинного законодавства при затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі.

Враховуючи зазначене, Харківська міська рада діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Щодо вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення міської ради щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання дозволу на про ведення грошової оцінки земельної ділянки суд вважає, що зазначені рішення місцевої ради не мають самостійного характеру, фактично були реалізовані шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та вичерпали свою дію.

Стосовно тверджень прокурора про порушення при продажі земельної ділянки вимог ч.4 ст.83 ЗК України , якою заборонено передавати у приватну власність землі під об`єктами трубопровідного транспору, суд зазначає наступне.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки :12:003:0089 вбачається, що на частину земельної ділянки встановлено обмеження,у використанні земельної ділянки - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту (водогін) площею 0,0994 га.

Відповідно до ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту.

Згідно ч.1 ст. Закону України "Про трубопровідний транспорт" об`єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об`єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що зебезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про трубопровідний транспорт" до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовані наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів.

Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режи використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Таким чином, законодавство про трубопровідний транспорт розділяє наземні, надземні і підземні трубопроводи та режими використання земель у межах охоронних зон відповідних трубопроводів. При цьому на підземні трубопроводи наведені прокурором норми не поширються.

З огляду на вказане вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування пункту 1 додатку до рішення Харківської міської ради від 22.04.2020 за №2100/20 про продаж спірної земельної ділянки є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки №3/21 від 29.01.2021, зареєстрованого приватним нотаріусом ХМНО Бінус О.О. та зареєстрований в реєстрі за №47, земельної ділянки з кадастровим номером :12:003:0089 по вул. Клочківській, 341 в м.Харкові, площею 0,4383 га, укладеного між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Технобудтранс" суд зазначає наступне.

Приписами ст.ст.203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009, вирішуючи спір про визнання договору або його частини недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору (його частини) недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

При цьому, суперечність договору актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Волевиявлення органів місцевого самоврядування при виконанні свої функцій, у тому числі щодо розпорядження майном шляхом укладення правочинів, повинно відповідати чинному законодавству. Воля територіальної громади, як власника, може виражатися лише в таких діях відповідного органу, які відповідають вимогам закону та інтересам територіальної громади. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 по справі № 916/2129/15.

Як вже було встановлено судом, підстав для визнання спірних рішень Харківської міської ради незаконними та їх скасування немає, тому й підстави для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки відсутні.

З вказаних підстав не підлягає задоволенню і похідна вимога про поверення Харківській міській раді земельної ділянки з кадастровим номером :12:003:0089,яка розташована по вул. Клочківська, 341 в м.Харкові, площею 0,4383 га.

Що ж до посилань прокурора на постанови Верховного Суду у справах № 910/4528/15-г та № 910/9028/19, то слід вказати, що хоча правовідносини у них за змістом і є подібними тим, що склалися між сторонами цього спору, втім висновки з тих постанов, які використовує прокурор, надавалися з урахуванням інших фактичних обставин.

За обставинами справи № 910/4528/15-г земельну ділянку було передано для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового будинку. У тій справі Верховний Суд дійшов як раз висновку про те, що відповідачі незаконно об`єднали в одне ціле ділянку як для будівництва так і для експлуатації та обслуговування, оскільки отримання права оренди на них мало відбуватись в різному порядку.

У справі ж № 910/9028/19 земельну ділянку було надано в оренду поза конкурсом не лише для експлуатації та обслуговування об`єктів нерухомого майна, а і для експлуатації та обслуговування об`єктів дорожнього сервісу. Касаційний суд у тій справі звернув увагу на приписи абзацу 13 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України і вказав про те, що позаконкурсна процедура не розповсюджується на об`єкти саме дорожнього сервісу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "26" січня 2022 р.

Суддя С.Ч. Жельне