УХВАЛА

19 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 906/801/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - АТ "ОГС "Житомиргаз")

на ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021

за позовом приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (далі - ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль")

до АТ "ОГС "Житомиргаз"

про скасування акта про порушення від 17.10.2018 №140119/п,

заінтересована особа - приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" (далі - ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад"),

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 (згідно з вхідним штампом Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду "Скриня") АТ "ОГС "Житомиргаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №906/801/19 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" на користь АТ "ОГС "Житомиргаз" судові витрати на правову допомогу у розмірі 102 573 грн.

18.01.2022 ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" подало заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "ОГС "Житомиргаз" на ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №906/801/19, в якому просить суд відмовити АТ "ОГС "Житомиргаз" у відкритті касаційного провадження, оскільки у даній справі правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" не є стороною у справі №906/801/19, відтак не має визначеного процесуальним законом обов`язку відшкодувати будь-якому учаснику справи витрати на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали касаційної скарги АТ "ОГС "Житомиргаз", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі.

Ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №906/801/19 у задоволенні заяви АТ "ОГС "Житомиргаз" про стягнення з ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" судових витрат на правову допомогу у справі №906/801/19 відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" не є стороною у справі №906/801/19, а відтак не має права відшкодовувати будь-якому учаснику справи судові витрати на професійну правничу допомогу.

АТ "ОГС "Житомиргаз" у касаційній скарзі вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Проте Верховний Суд зазначає, що посилання скаржника на стягнення судового збору з особи, яка не є стороною у справі №906/801/19, є безпідставним з огляду на таке.

Пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При цьому згідно зі статтею 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом частини третьою статті 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною четвертою статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому за змістом частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Стаття 45 ГПК України визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (частина перша). Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина третя). Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частина четверта).

Отже, вказаними положеннями чинного господарського процесуального законодавства передбачена можливість покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише на сторін у справі - позивача і відповідача, а не на інших її учасників.

Подібна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/17258/20.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, сторонами у справі №906/801/19 є

ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (позивач) та АТ "ОГС "Житомиргаз" (відповідач). У свою чергу, ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" не є стороною у справі.

АТ "ОГС "Житомиргаз", звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткової постанови, просило стягнути на свою користь 102 573 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу з ПАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад", яке не є стороною у справі.

Враховуючи це, Верховний Суд, з огляду на наведені правові норми погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у даному випадку правових підстав для задоволення даної заяви.

Відтак правильне застосування судом апеляційної інстанції норм ГПК України під час постановлення ухвали від 20.12.2021 у справі №906/801/19 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Разом з цим особа, яка звертається до касаційного суду зі скаргою, має розуміти, що Верховний Суд є "судом права", а не "фактів", який забезпечує сталість та єдність судової практики, а тому посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи чи на перевагу одних доказів над іншими не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано, що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

АТ "ОГС "Житомиргаз" у поданій касаційній скарзі не спростовано наведених висновків суду апеляційної інстанцій та не обґрунтовано неправильного застосування ним норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги АТ "ОГС "Житомиргаз" на ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №906/801/19 та відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки у даній справі правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 233, 234, 235, частиною другою статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на ухвалу Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 906/801/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова