ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року м. Дніпро Справа № 908/1390/19(2602/5042/12)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 04.11.2021р. у справі № 908/1390/19 (2602/5042/12)

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , м. Київ

про зобов`язання виконати договірні зобов`язання щодо передачі у власність нерухомого майна

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС, м. Запоріжжя

до ОСОБА_1 , м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , м. Київ

про розірвання інвестиційного договору

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 , м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС, м. Запоріжжя

до відповідача 2 - ОСОБА_1 , м. Київ

про визнання права власності

в межах справи № 908/1390/19 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС, м. Запоріжжя, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021р. у справі № 908/1390/19 (2602/5042/12) заяву представника третьої особи - ОСОБА_2 адвоката Юхименка Д.Ю. про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Торгівельно-житловий комплекс з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно-офісними приміщеннями на АДРЕСА_1 , а саме на:

- машиномісце в підземному паркінгу, загальна площа 20,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

- мащиномісце в підземному паркінгу, загальна площа 84,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

- машиномісце № 51 в підземному паркінгу, загальною площею 21,4, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

- машиномісце № 50 в підземному паркінгу, загальною площею 24,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

- нежитлове приміщення, загальною площею 1908,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заявником належними доказами обґрунтовані причини звернення з заявою про забезпечення позову, захід забезпечення позову, про застосування якого просить ОСОБА_2 , пов"язаний з предметом цього позову, є розумним, обґрунтованим і адекватним вимогам позивача та спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення його порушених прав та інтересів, при цьому невжиття цього заходу призведе до неможливості запобігти порушенням прав заявника.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021р. у справі № 908/1390/19(2602/5042/12) скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за Інвестиційним договором № 16-12-08 від 16.12.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "Мегаполіс ДКС" та який є предметом позову у справі № 908/1390/19, ОСОБА_2 не набув статусу замовника будівництва або забудовника по АДРЕСА_1 в розумінні ст. 375 ЦК України, оскільки зазначений інвестиційний договір стосувався реконструкції окремих приміщень у вже введеному в експлуатацію будинку, розташованому за вказаною вище адресою, право власності в якому було оформлено на інших інвесторів (учасників будівництва), при цьому на момент такої реконструкції зазначений комплекс вже перебував у власності ТОВ "Мегаполіс ДКС" з підстав повного виконання Інвестиційного договору № 16/05 від 22.04.2005, укладеного між товариством та ОСОБА_2 та згідно з яким до останнього перейшло право власності на кв. АДРЕСА_4 , а до товариства - право власності на всі інші об"єкти будівлі, у тому числі й на 1, 3, 25 та 26 поверхи, а будівництво всього торгівельно-житлового комплексу АДРЕСА_1 було повністю завершено, при цьому додаткова угода № 1/2 від 30.12.2012 про забудову окремої будівлі за номером 23 з літерою А орієнтовною площею 3572,2кв.м., не могла бути укладена до вказаного вище Інвестиційного договору і ця будівля жодним чином не відноситься до спірного об"єкта, розташованого за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 2510кв.м..

Також апелянт зазначає, що в рамках справи № 908/1390/19 Центральним апеляційним господарським судом була встановлена відсутність порушених прав ОСОБА_2 у відносинах, що склалися між ТОВ "Мегаполіс ДКС" та ОСОБА_1 на підставі Інвестиційного договору № 16-12-08 від 16.12.2008 і договорів купівлі-продажу машиномісць №№ 50-53.

Крім того, у скарзі йдеться про те, що враховуючи самостійне визначення заявником свого процесуального статусу у справі № 2602/5042/12 як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, неможливим є звернення його з зустрічним позовом в межах цієї ж справи. Звернення ОСОБА_2 з позовними вимогами, які не взаємопов"язані з первісним позовом, унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

На думку скаржника, судом першої інстанції не з"ясовані всі обставини справи, оскільки ще в листопаді 2019 року спірний об"єкт нерухомості внесено в статутний капітал ТОВ "СІТІ ЛПГ" і накладення арешту на нього є прямим втручанням в господарську діяльність товариства. При цьому машиномісця №№ 50-53, на які також накладено арешт, взагалі не відносяться до предмету спору у даній справі, де предметом спору є виконання обов"язків за Інвестиційним договором № 16-12-08 від 16.12.2018, оскільки вони придбані ОСОБА_1 у ТОВ "Мегаполіс ДКС" на підставі договорів купівлі-продажу від 06.07.2018, які на даний час є дійсними, доказів порушення своїх прав та інтересів саме за цими договорами купівлі-продажу заявником не надано. Отже, доводи ОСОБА_2 зводяться лише до припущення потенційної можливості ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, та є недостатньою підставою для задоволення відповідної заяви про накладення арешту на нерухомість. Заявником взагалі не обґрунтовано, яким чином відчуження спірної нерухомості вплине на його права та обов"язки.

20.12.2021 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких йдеться про те, що ОСОБА_2 як замовником та ТОВ Мегаполіс ДКС укладено додаткову угоду, відповідно до якої Інвестиційний договір № 16/05 від 22.04.2005 викладено в новій редакції, предметом цієї угоди є будівництво торгівельно - житлового комплексу з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно - офісними приміщеннями з машиномісцями в паркінгу, орієнтовна загальна площа 3 572, 2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, за твердженнями третьої особи, ТОВ Мегаполіс ДКС не було власником нежитлових приміщень, розташованих за вказаною вище адресою і ОСОБА_2 не надавав товариству своєї згоди на їх продаж та повноважень по залученню інвестиції у ОСОБА_1 .

Крім того в поясненнях зазначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт, висновок комплексної державної експертизи проекту будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2 , проектна документація затверджена наказом останнього. Відповідно до дозволу ТОВ Мегаполіс ДКС здійснює лише технічний нагляд за будівельними роботами.

З моменту введення в експлуатацію торгівельно - житлового комплексу з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно - офісними приміщеннями на АДРЕСА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС та ОСОБА_1 неодноразово було відчужено частину даного майна по справі № 908/1390/19 (2602/5042/12), чим порушені права та інтереси ОСОБА_2 .

Третя особа стверджує, що у зв`язку з постійними судовими справами за позовами ОСОБА_1 до ТОВ Мегаполіс ДКС про визнання права власності та постійне подання ними заяв до органів досудового розслідування, а також враховуючи вже наявне відчуження майна, існує реальна загроза щодо заволодіння товариством та ОСОБА_1 майном ОСОБА_2 , а також зазначає, що третіми особами постійно здійснюються заходи щодо заволодіння належним йому майном, що тягне за собою порушення прав та охоронюваних законом інтересів останнього.

Отже, на думку ОСОБА_2 , вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача під час вирішення спору у суді у разі задоволення позову, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів за захистом яких він звернувся.

Товариство з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС відзив на апеляційну скаргу не надало.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.12.2021р. відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021р. у справі № 908/1390/19(2602/5042/12), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.01.2022р.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС у судове засідання не з"явився, про час та місце засідання товариство повідомлено належним чином.

Згідно з ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали оскарження ухвали, судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 до Господарського суду Запорізької області подано позов до ТОВ "Мегаполіс ДКС" та ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з машиномісцями в паркінгу. Ухвалою суду від 01.11.2021 у даній справі прийнято позовну заяву та вступ третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2

03.11.2021р. представником третьої особи - ОСОБА_2 адвокатом Юхименко Д.Ю. подано до Господарського суду Запорізької області заяву про забезпечення позову.

У поданій заяві заявник просить суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на торгівельно - житловий комплекс з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно - офісними приміщеннями на проспекті П. Григоренка, 23, а саме на:

-машиномісце в підземному паркінгу, загальна площа 20,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

-мащиномісце в підземному паркінгу, загальна площа 84,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

-машиномісце №51 в підземному паркінгу, загальною площею 21,4, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

-машиномісце №50 в підземному паркінгу, загальною площею 24,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00;

-нежитлове приміщення, загальною площею 1908,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00.

В обґрунтування заяви третя особа посилається на те, що 30.10.2012 між ОСОБА_2 як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС укладено додаткову угоду, відповідно до якої Інвестиційний договір №16/05 від 22.04.2005 викладено в новій редакції та предметом якого є будівництво торгівельно - житлового комплексу з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно - офісними приміщеннями з машиномісцями в паркінгу, орієнтовна загальна площа 3 572, 2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Також заявник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС не було власником нежитлових приміщень, розташованих у торгівельно - житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_2 не надавав товариству своєї згоди на продаж вказаної вище нежитлової нерухомості, яку він будував, та не надавав йому повноважень залучати інвестиції у ОСОБА_1 .

Дозвіл на виконання будівельних робіт виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві № 0666-Др/С від 15.09.2008 року на виконання будівельних робіт із будівництва торгівельно-житлового комплексу з підземними паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2 відповідно до проектної документації, затвердженої наказом гр. ОСОБА_2 від 11.07.2008 № 16/1-В та погодженої Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища за № 15-8581 від 11.07.2008 року. В даному дозволі зазначено, що ТОВ Мегаполіс ДКС здійснює лише технічний нагляд за будівельними роботами.

Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 12.06.2009, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю у місті Києві від 12 червня 2009 року за № 158-09, відповідно до якого зазначено, що проектна документація із будівництва торгівельно-житлового комплексу з підземними паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 затверджена ОСОБА_2 .

Позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на АДРЕСА_1 виданий Спеціалізованою державною організацією Київська міська служба української інвестиційної експертизи від 14.09.2007 замовнику ОСОБА_2 .

З моменту введення в експлуатацію торгівельно - житлового комплексу з підземним паркінгом та окремо розміщеними нежитловими торгівельно - офісними приміщеннями на АДРЕСА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС та ОСОБА_1 неодноразово було відчужено частину даного майна по справі №753/2377/13, але дане рішення скасовано.

При цьому, як зазначає заявник, у вказаному вище торгівельному комплексі ОСОБА_2 належить відчужене майно, а саме: машиномісця в підземному паркінгу (гаражі) №№53, НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та нежитлове приміщення загальною площею 1908,4кв.м, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон об"єктів нерухомого майна №268986524.

Заявник стверджує, що у зв`язку з постійними судовими справами за позовами ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс ДКС про визнання права власності та постійне подання ними заяв до органів досудового розслідування, а також враховуючи вже наявне відчуження майна, існує реальна загроза щодо заволодіння товариством та ОСОБА_1 майном ОСОБА_2 , а також зазначає, що третіми особами здійснюються заходи щодо заволодіння належним ОСОБА_2 майна, що тягне за собою порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, на думку заявника, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача під час вирішення спору у суді у разі задоволення позову, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів за захистом яких він звернувся до суду.

За результатами розгляду заяви представника третьої особи Сиротіна В.Г. місцевим господарським судом постановлена оскаржувана ухвала.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти дії.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо досліджуваної справи, то ОСОБА_2 при зверненні до господарського суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову не було доведено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову та не надано переконливих доказів, які б свідчили про неможливість виконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Так, зокрема, заявником не доведено факт реального вчинення чи прояву намірів щодо вчинення будь-якими особами дій , спрямованих на відчуження спірного майна, не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на машиномісця та інше майно, перелічене в цій заяві, не зазначено, яким чином невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення його прав та інтересів і не надано належних доказів на підтвердження викладених обставин.

Отже, наведені ОСОБА_2 в заяві обставини, не являються безумовними підставами для накладення арешту на вказане вище майно, оскільки за відсутності відповідних доказів, посилання заявника на здійснення третіми особами заходів по заволодінню належним йому майном, а також на те, що наявність судових справ між ТОВ"Мегаполіс ДКС" та ОСОБА_1 може призвести до порушення його прав, є припущеннями останнього.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірні об`єкти нерухомості.

Таким чином, у господарського суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що неприйняття заявленого забезпечувального заходу може потягнути за собою можливість невиконання судового рішення, а отже, відсутні й підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У даному випадку, оскаржувана ухвала господарського суду не містить обґрунтувань необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, при її постановленні суд не здійснив належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття таких заходів, не встановив яким чином їх невжиття може вплинути на права та інтереси ОСОБА_2 або утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в межах заявлених позовних вимог.

Отже, місцевим господарським судом при постановленні ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

З огляду на викладене ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021р. підлягає скасуванню.

Доводи, викладені ОСОБА_2 у письмових поясненнях є аналогічними з доводами, наведеними ним у заяві про забезпечення позову та не спростовують викладених вище висновків апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 282- 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021 у справі № 908/1390/19 (2602/5042/12) задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2021 у справі № 908/1390/19 (2602/5042/12) скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 24.01.2022р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов