ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" січня 2022 р. Справа№ 910/14795/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 (повний текст рішення складено 24.09.2021)

у справі № 910/14795/20 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання договору поруки недійсним

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хромія" до Акціонерного товариство Комерційний банк "Приватбанк"Хромія" про визнання договору поруки №4П14011Д/П від 20.10.2016 недійсним (вчиненим під впливом введення в оману).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача договір поруки №4П14011Д/П від 20.10.2016 є недійсним, оскільки укладений під впливом введення в оману.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/14795/20 задоволено позовні вимоги. Визнано недійсним договір поруки №4П1411Д/П від 20.10.2016, укладений між позивачем та відповідачем. Стягнуто із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/14795/20 до розгляду та відкрити апеляційне провадження; рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021 у справі № 910/14795/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 справу № 910/14795/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2021. Призначено справу № 910/14795/20 до розгляду у судовому засіданні 25.11.2021.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 та від 16.12.2021 оголошувались перерви у судових засіданнях до 16.12.2021 та 20.01.2022, відповідно.

Також ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 продовжено строк розгляду справи № 910/14795/20.

11.01.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хромія" через відділ документального забезпечення суду надійшла заява про відвід колегії суддів у складі судді Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. від розгляду справи № 910/14795/20, який обґрунтований наявністю обставин, що викликають сумніви у об`єктивності та неупередженості суддів у складі Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. у розгляді даної справи, що в свою чергу порушує положення статей 7, 13, 35 ГПК України.

Позивач ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість колегії суддів по відношенню до АТ КБ "ПриватБанк" (відповідача у справі) у зв`язку з виявленням в Єдиному державному реєстрі судових постанов, прийнятих суддями колегії (Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О.), у абсолютно аналогічних спорах за позовами "нових" боржників про оскарження договорів поруки, укладених у процесі трансформації (реструктуризації) кредитного портфелю АТ КБ "Приватбанк", у яких Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. ставав на бік АТ КБ "Приватбанк", а у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє жодне судове рішення, у якому б дана колегія суддів ставала на бік "нового" позичальника, а не АТ КБ "Приватбанк", що свідчить про сталий та незмінний підхід колегії суддів до розгляду цієї категорії справ та є достатньою та самостійною підставою для відводу колегії суддів Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. від розгляду справи № 910/14795/20.

Крім того, 20.12.2021 представником ТОВ "Хромія" на офіційному порталі (веб-сайту) Національного агентства з питань запобігання корупції, в розділі "Приховані інтереси" за пошуковим запитом щодо судді Гаврилюка Олександра Миколайовича у підрозділі "Пов`язані компанії" зазначено, що юридична особа Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", є пов`язаною компанією з суддею Гаврилюком О.М., отже, факт включення Національним агентством з питань запобігання корупції АТ КБ "Приватбанк" до переліку компаній, пов`язаних із суддею Гаврилюком О.М., свідчить про те, що суддя Гаврилюк О.М. об`єктивно не може неупереджено та безсторонньо здійснювати розгляд справи учасником якої є пов`язана із ним компанія.

Також, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій, суддями Гаврилюком О.М., Сулімом В.В. та Ткаченком Б.О. подані щорічні декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави за 2020 рік, із яких вбачається, що у Гаврилюка О.М. , сина Гаврилюка О.М. , Суліма В.В. , дружини судді Суліма В.В., судді Ткаченка Б.О. відкриті банківські рахунки у АТ КБ "Приватбанк", син судді Гаврилюка О.М. та дружина судді Суліма В.В. у 2020 році отримали офіційний дохід від АТ КБ "Приватбанк", суддя Гаврилюк О.М., суддя Сулім В.В., дружина Суліма В.В., суддя Ткаченко Б.О. розміщували на рахунках АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти, що свідчить про потенційну зацікавленість та приватний інтерес суддів Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. у результатах розгляду даної справи.

Відповідно до частин 2, 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши, заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Хромія" відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О., суд зазначає таке.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (п. 50).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також колегія суддів зазначає, що доводи заявника, про те, що, у Гаврилюка О.М. , сина Гаврилюка О.М. , Суліма В.В. , дружини судді Суліма В.В., судді Ткаченка Б.О. відкриті банківські рахунки у АТ КБ "Приватбанк", син судді Гаврилюка О.М. та дружина судді Суліма В.В. у 2020 році отримали офіційний дохід від АТ КБ "Приватбанк", суддя Гаврилюк О.М., суддя Сулім В.В., дружина Суліма В.В., суддя Ткаченко Б.О. розміщували на рахунках АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти, що свідчить про потенційну зацікавленість та приватний інтерес суддів Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. у результатах розгляду даної справи, є безпідставними, оскільки фактично є припущенням сторони про наявність упередженості суддів.

Заявником не зазначено, яким чином наявність відкритих банківських рахунку/вкладу може вплинути на неупередженість суддів під час прийняття рішення у справі, предмет спору у якій не стосується банківського рахунку.

Крім того, згідно з даними офіційного сайту АТ КБ "Приватбанку" "Бонус Плюс" - це програма лояльності, яка дозволяє власникам карток ПриватБанку отримувати бонуси до 20% у мережі партнерів програми, тобто, ця система знижок не є індивідуальною, а поширюється на досить широке коло учасників програм лояльності на території України.

Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді, а відтак не є підставою для відводу суддів у розумінні ст. 35 ГПК України.

За вказаних обставин, Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гаврилюка О.М., Суліма В.В. та Ткаченка Б.О., дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу колегії суддів, оскільки наведені заявником доводи у його обґрунтування, в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Гаврилюка О.М. (головуючий), Суліма В.В., Ткаченка Б.О.

Керуючись ч. 1 ст. 32, ст.ст. 35, 36, 38, ч. 3 ст. 39, ст.ст. 42, 131, 135 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим, заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Хромія" відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Гаврилюка О.М. (головуючий), Суліма В.В. та Ткаченка Б.О. від розгляду справи № 910/14795/20.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко