ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

25 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/330/13 (923/249/21)
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Разюк Г.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича

на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021, прийняте суддею Нікітенком С.В., м. Херсон, повний текст складено 29.11.2021,

у справі №923/330/13(923/249/21)

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича

до відповідачів:

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

-Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк";

-Публічного акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк";

-Орендного підприємства "Ужгородський коньячний завод";

-Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі;

-Головного управління ПФУ в Херсонській області;

-Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області;

-Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк";

- ОСОБА_3

про визнання договору недійсним та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Херсонської області знаходиться справа №923/330/13 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний", порушена ухвалою суду від 09.04.2013.

24.02.2021 до суду першої інстанції ліквідатором Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" арбітражним керуючим Добровольським Анатолієм Петровичем в межах справи про банкрутство було подано позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій останній просив визнати недійсним укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ізумрудний" в особі голови Бєлякова Володимира Валерійовича та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу від 01.08.2013, посвідчений державним нотаріусом Генічевської державної нотаріальної контори Херсонської області Бернацькою Н.Г. за реєстровим №1-1423, та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 нерухоме майно молочно-переробний комплекс, який складається з нежитлових приміщень: цеху по переробці молока літ. "А", прибудови літ "а", виробничої будівлі літ. "Б", сторожки літ. "В", трансформаторної літ "Г", контрольно-виробничого пункту літ. "Д", прибудови літ "д", гаражу літ. "С", майстерні літ. "Ж", котельні літ. "З", вбиральні літ "І", споруд №1-6, та знаходиться за адресою: Херсонська обл., Генічеський р., м, Генічеськ, вул. 40 років Перемоги, будинок 2а, та розташований на земельній ділянці площею 1,7510 га, що передана для розміщення та будівництва молочно-промислового комплексу, кадастровий номер 65221 10100:01:001:024.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21) (суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю; стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 5675 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21) скасувати та винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21) було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, що зумовило неотримання апеляційним господарським судом матеріалів даної справи, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи №923/330/13(923/249/21) з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Херсонської області направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського матеріали зазначеної справи.

21.01.2022 до апеляційного господарського суду з Господарського суду Херсонської області надійшли матеріали справи №923/330/13(923/249/21).

Ознайомившись з матеріалами справи, а також з матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої вказаної норми до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становив 2270 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік").

Як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду у даній справі є заява про визнання правочину (договору) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, за розгляд якої позивач повинен був сплатити 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб 4540 грн (2270 грн х 2 = 4540 грн).

При цьому колегією суддів також враховується, що об`єктом справляння судового збору є заява, як єдиний документ, поданий у справу про банкрутство з певними вимогами.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 24.01.2019 у справі №915/441/18.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21), яке оскаржується апелянтом у повному обсязі, складає 6810 грн 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви про визнання правочину (договору) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №923/330/13(923/249/21).

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, однак при цьому у прохальній частині апеляційної скарги апелянтом заявлено клопотання про відстрочення сплати останнього, мотивоване відсутністю у нього грошових коштів.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Отже, колегія суддів зауважує, що Законом України "Про судовий збір" суду надано право відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, звільнити заявника від його сплати за наявності відповідних обставин (умов), визначених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", перелік яких розширювальному тлумаченню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що ні за суб`єктним, ні за предметним критеріями, визначеними статтею 8 Закону України "Про судовий збір", умов для відстрочення Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича сплати судового збору Південно-західним апеляційним господарським судом не встановлено.

Відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, при цьому вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги, необхідність якої передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання скаржника приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відмову скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції також зауважує на тому, що в силу пункту 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок надсилання копії апеляційної скарги визначений статтею 259 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Між тим скаржником вказаних вимог не додержано. Як вбачається із доданих до апеляційної скарги документів, апелянтом на підтвердження направлення ОСОБА_2 копії апеляційної скарги надано фіскальний чек №194 від 30.12.2021, поштову накладу №194 від 30.12.2021 та опис вкладення у цінний лист №194 від 30.12.2021.

При цьому зі змісту вказаного опису вкладення у цінний лист №194 від 30.12.2021 вбачається, що скаржником здійснено відправку копії апеляційної скарги та доданих до неї документів ОСОБА_2 не за належною адресою, тобто не за тією, яка зазначена останньою в якості адреси для листування у документах, поданих нею до суду першої інстанції. Зокрема, апеляційну скаргу ОСОБА_2 направлено на адресу: АДРЕСА_1 , у той час як відповідно до документів, поданих вказаним відповідачем до місцевого господарського суду в межах даної справи, адресою для листування з останнім є адреса його представника, а саме: 04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, 7.

Крім того, скаржником взагалі не подано доказів на підтвердження направлення копій апеляційної скарги та доданих до неї документів листами з описами вкладення Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", Публічному акціонерному товариству "Комерційний інвестиційний банк", Орендному підприємству "Ужгородський коньячний завод", Головному управлінню ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Головному управлінню ПФУ в Херсонській області, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області та Публічному акціонерному товариству "Промінвестбанк", у зв`язку з чим апеляційний господарський суд дійшов висновку про недотримання апелянтом встановленого процесуальним законом порядку надсилання апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича (відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі та належних доказів надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржникові можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: сплатити визначену судом апеляційної інстанції суму судового збору та надати належні докази надсилання Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", Публічному акціонерному товариству "Комерційний інвестиційний банк", Орендному підприємству "Ужгородський коньячний завод", Головному управлінню ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Головному управлінню ПФУ в Херсонській області, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області і Публічному акціонерному товариству "Промінвестбанк" копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листами з описами вкладення.

Керуючись статтями 174, 232-235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21), викладеного у прохальній частині апеляційної скарги, відмовити.

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.11.2021 у справі №923/330/13(923/249/21) залишити без руху.

Встановити Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Ізумрудний" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Добровольського Анатолія Петровича строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі - апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Г.П. Разюк