ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" січня 2022 р. Справа №924/969/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Потербі О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокомпресордеталь", м. Дніпро

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", м Нетішин

про стягнення 236400,00 грн. заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Гусаров В.О. згідно довіреності № 2 від 15.09.2021р. в режимі відеоконференції (був присутній у судовому засіданні 21.12.2021р.)

від відповідача: не з`явився

Рішення виноситься 17.01.2022р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрокомпресордеталь" звернулося до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" заборгованість у розмірі 236400,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №17551/53-124-01-21-14529 від 05.05.2021р.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що між Позивачем та Відповідачем дійсно укладено договір поставки зазначений Позивачем у позовній заяві. Крім того, ВП ХАЕС своєчасно подано до облікової системи "Фінансові потоки" заявку на використання коштів для оплати товару за Договором відповідно до діючого у ДП "НАЕК "Енергоатом" порядку здійснення платежів. Але ВП ХАЕС не був профінансований через вкрай низький рівень розрахунків за відпущену на ринок електричну енергію в умовах функціонування нового в Україні ринку електроенергії. Всі надходження грошових коштів, перш за все, використовуються для оплати невідкладних першочергових платежів до бюджету, а також для забезпечення безпеки в роботі АЕС. Проте, оплата поставленого товару за Договором не була проведена у повному обсязі вчасно, в зв`язку із вкрай важким фінансовим становищем компанії, в якому вона опинилась в умовах законодавчих змін, що відбулись в енергетичному просторі країни. Відтак, Відповідач не мав можливості здійснити оплату отриманого від Позивача товару в строки визначені умовами договору внаслідок дії об`єктивних та незалежних від Відповідача обставин. Адже, невиконання прийнятого на себе Відповідачем зобов`язання, не пов`язано із ризиками господарської діяльності підприємства та не є наслідком його неефективної роботи. Відповідач опинився в таких умовах незалежно від його волі та намірів, а внаслідок законодавчих змін в країні, що призвели до зміни функціонування ринку електричної енергії, зростання заборгованості перед Відповідачем за відпущену на ринок електроенергію і як наслідок до скрутного фінансового становища Відповідача, чим унеможливлюється своєчасне виконання Відповідачем свої зобов`язань за Договором. Також відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №902/417/18. Вважає заявлений Позивачем у позовній заяві розрахунок судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, вважає надмірно завищеним. Просить суд справу №924/969/21 розглядати без участі представника відповідача за наявними матеріалами у справі, у задоволенні вимог визначених у позовній заяві відмовити.

17.01.2022р. канцелярією суду зареєстровано клопотання позивача, у якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Позивач свого представника в судове засідання не направив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

05.05.2021р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (іменоване покупець) та ТОВ "Дніпрокомпресордеталь" (іменоване постачальник) укладено договір поставки №17551/53-124-01-21-14529 відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД Товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.

За п.1.2 договору предметом поставки по даному договору є Товар: код 42120000-6 згідно ДК 021-2015 (Насоси та компресори).

Згідно з п. 2.4 договору кількість та асортимент Товару визначається специфікацією до даного Договору.

Строк поставки Товару становить 60 календарних днів з дати підписання сторонами договору (п.3.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору ціна товару становить 197000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 39400,00 грн. Всього ціна договору 236400,00 грн. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по договору визначається специфікацією №1. До ціни товару включена вартість упакування, маркування, тари, доставка.

Оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки товару на складі вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його якості та якості. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (п.п. 5.1, 5.4 договору).

Згідно з п. 8.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором поставки сторони несуть відповідальністю передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 11.1 договору договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін га скріплення печатками і діє до повного виконання зобов`язань Сторонами.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатком № 1 до договору сторонами підписано специфікацію №1 на суму 236400,00 грн.

Додатком № 2 до договору сторонами підписано технічну специфікацію.

У матеріалах справи наявні технічні специфікації до предмету закупівлі з додатками.

Також у матеріалах справи наявні видаткова накладна №ДК-0000062 від 14.07.2021р. на суму 209644,80 грн., яка підписана зі сторони позивача та відповідача, видаткова накладна №ДК-0000065 від 19.07.2021р. на суму 26755,20 грн., яка підписана зі сторони позивача та відповідача.

Позивачем 03.09.2021р. направлені відповідачу вимогу про сплату боргу.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору поставки №17551/53-124-01-21-14529 від 05.05.2021р., згідно умов якого сторони взяли на себе зобов`язання з поставки та оплати товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Судом враховується, що позивач поставив відповідачу товар на суму 236400,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №ДК-0000062 від 14.07.2021р. на суму 209644,80 грн., яка підписана зі сторони позивача та відповідача, видатковою накладною №ДК-0000065 від 19.07.2021р. на суму 26755,20 грн., яка підписана зі сторони позивача та відповідача.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки товару на складі вантажоотримувача, за умови відповідності поставленого товару вимогам договору, щодо його якості та якості.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за видатковою накладною №ДК-0000062 від 14.07.2021р. на суму 209644,80 грн. та видатковою накладною №ДК-0000065 від 19.07.2021р. на суму 26755,20 грн., загалом на суму 236400,00 грн., доказів сплати якої відповідач не подав.

Щодо посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин судом враховується таке.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

У п. 7.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення форс-мажорних обставин. Згідно з п. 7.5 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) можуть бути засвідчені, зокрема Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання сертифікатів про такі обставини.

Однак відповідачем ні у порядку, передбаченому Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні" та п. 7.5 договору, ні іншими належними та допустимими доказами не підтверджено наявності форс-мажорних обставин для відповідача і що саме такі обставини зробили неможливим виконання ним свого зобов`язання за договором.

З приводу посилань відповідача на скрутне фінансове становище, спричинене незалежними від відповідача причинами, а саме: наявністю заборгованості перед відповідачем ДП "Енергоринок", суд враховує положення ст. 617 ЦК України, згідно з якими особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача, доказів вжиття відповідачем заходів щодо його покращення, вжиття заходів щодо погашення заборгованості перед позивачем.

Також суд вважає за необхідне зауважити на неоднакових фактичних обставинах цієї справи та справи №902/417/18, в якій винесено постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020, на яку посилається відповідач.

При цьому, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, судом враховується несплата відповідачем усієї заборгованості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. судом враховується таке.

Згідно з вимогами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, в підтвердження чого додав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гусаровим Владиславом Олександровичем Серія ДП №4496, копію договору про надання правової допомоги №15/09 від 15.09.2021р., копію акту №20.09 від 20.09.2021р. про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги №15/09 від 15.09.2021р. на суму 7000,00 грн., копію рахунку на оплату №01 від 20.09.2021р. на суму 7000,00 грн., тобто докази понесення судових витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000,00 грн.

Так згідно з актом надання правової допомоги №20/09 до договору про надання правової допомоги від 20.09.2021р., вказані витрати складаються з вивчення та правового аналізу первинних документів щодо господарських операцій між ТОВ "Дніпрокомпресордеталь" та ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП "Хмельницька атомна електрична станція" за Договором №17551/53-124-01-21-14529 від "05" травня 2021 p.; вивчення та правовий аналіз дотримання ТОВ "Дніпрокомпресордеталь" та ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП "Хмельницька атомна електрична станція" вимог Договору №17551/53-124-01-21-14529 від "05" травня 2021 p.; вироблення правової позиції по справі щодо стягнення заборгованості за Договором №17551/53-124-01-21-14529 від "05" травня 2021 p.; з`ясування можливості та доцільності пред`явлення вимог щодо стягнення з ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП "Хмельницька атомна електрична станція" штрафних санкцій за невиконання Договору №17551/53-124-01-21-14529 від "05" травня 2021 p.; визначення підсудності спору, аналіз можливості пред`явлення зустрічних позовних вимог з боку відповідача ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП "Хмельницька атомна електрична станція"; розрахунок ціни позову та суми судового збору; складання тексту позову і оформлення позову разом з усіма додатками відповідно до вимог ГПК України.

Відповідно до акту, сторони погодили, що на виконання завдання клієнта адвокатом було витрачено 10 годин, вартість однієї години роботи адвоката становить 700,00 грн., розмір гонорару адвоката за надані правові послуги, що вказані в цьому акті, становить 7000,00 грн. Акт підписаний представником позивача та адвокатом - Гусаровим В.О.

Суд встановив, що надання адвокатом Гусаровим В.О. адвокатських послуг в господарському суді Хмельницької області по справі №924/969/21 підтверджується Договором про надання правової допомоги від №15/09 від 15.09.2021р. укладеним між позивачем та адвокатом Гусаровим В.О., актом №20/09 від 20.09.2021р. про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги №15/09 від 15.09.2021р. на суму 7000,00 грн. та рахунком на оплату №01 від 20.09.2021р. на суму 7000,00 грн.

Суд приймає до уваги, що участь в судових засіданнях 26.10.2021р., 22.11.2021р., 21.12.2021р. у справі в режимі відеоконференцзв`язку приймав представник позивача адвокат - Гусаров В.О.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/969/21 у господарському суді Хмельницької області, у зв`язку із чим заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. є підтвердженими, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене заперечення відповідача щодо заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом до уваги не приймаються, як необґрунтовані та не доведені будь якими доказами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (30100, м.Нетішин, вул.Енергетиків, 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокомпресордеталь" (49000, м. Дніпро, вул. Севастопольська, буд. 26-А, кв. 18, ) 236400,00 грн. (двісті тридцять шість тисяч чотириста гривень 00 коп.) заборгованості, 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 3546,00 грн. (три тисячі п`ятсот сорок шість гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.01.2022р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 4 примірника:

1 в матеріали,

2 позивачу (04128, м.Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 17-Ж),

3,4 відповідачу (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20; вул. Назарівська, буд.3, м. Київ, 301032).

Всім рек. з повід.