ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 січня 2022 року м. Тернопільсправа №921/824/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирила І.М.

розглянув матеріали справи

за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури (бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000) в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби (вул. Костюшка, 8, м. Львів, 79000); Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001); Управління освіти і науки Тернопільської міської ради (бульв. Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001); Тернопільського вищого професійного училища № 4 ім. М. Паращука ( вул. Галицька, 29, м. Тернопіль, 46010)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Кастум (проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019)

про визнання недійсними положень пункту 3.7 і підпункту 3.7.1 Договору № 1 від 11.01.2019 та стягнення зайво одержаних коштів за нікчемними додатковими угодами до вказаного договору в сумі 269 317 грн 81 коп.

За участі представників:

прокурора: Фігель О.Т.

позивача - Західного офісу Держаудитслужби: не прибув

позивача - Тернопільської міської ради: Яроша О. П.

позивача - Управління освіти і науки Тернопільської міської ради: не прибув

позивача - Тернопільського вищого професійного училища № 4 ім. М. Паращука: не прибув

відповідача: не прибув

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Встановив:

20.12.2021 керівник Тернопільської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, Тернопільської міської ради, Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, Тернопільського вищого професійного училища № 4 ім. М. Паращука, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", про стягнення зайво одержаних коштів за нікчемними додатковими угодами до вказаного договору в сумі 269 317,81 грн та визнання недійсними положень пункту 3.7 і підпункту 3.7.1 Договору № 1 від 11.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 11.01.2019, за результатами проведених у 2018 року публічних закупівель, між Тернопільським вищим професійним училищем № 4 ім. М. Паращука, як Споживачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кастум", як Постачальником, укладено Договір №1 на постачання природного газу. В подальшому між сторонами правочину укладено ряд додаткових угод до Договору, якими передбачено збільшення ціни природного газу порівняно з тендерною пропозицією та первинними умовами Договору. Прокурор вважає, що вказані додаткові угоди є нікчемними, тобто такими, що не породжують жодних правових наслідків, оскільки вони укладені в порушення вимог ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а, відповідно, отримані Постачальником внаслідок неправомірного підвищення ціни на природний газ кошти у розмірі 269 317,81 грн підлягають поверненню Споживачу. Окрім того, прокурор стверджує, що оскільки положеннями пп 3.7.1 п. 3.7 Договору встановлено правило підвищення ціни на газ, яке є відмінним від чинної на той час зазначеної вище норми Закону, наявні підстави для визнання недійсним п. 3.7 та пп 3.7.1 Договору відповідно до приписів ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.12.2021, головуючим суддею для розгляду справи №921/824/21 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.12.2021 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/824/21; постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 10:00 год. 26.02.2022 та запропоновано учасникам справи надати/надіслати суду визначені чинним процесуальним законодавством заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

В підготовче засідання 26.01.2022 прокурор прибув. Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до Господарського суду Тернопільської області, послався на приписи ч. 5 ст. 29 ГПК України. Зазначив, що п. 1.5 Договору на постачання природного газу №1 від 11.01.2019 передбачено, що передача газу за цим Договором здійснюється на фізичній (их) точці (ках) виходу газотранспортної системи оператора ГТС до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Повідомив, що 11.01.2019 між Тернопільським вищим професійним училищем №4 ім. М. Паращука та ПрАТ "Тернопільміськгаз" укладено Договір розподілу природного газу за №379. Відповідно до наданої ПрАТ "Тернопільміськгаз" інформації, місцем знаходження фізичної точки виходу газотранспортної системи оператора ГТС від газорозподільних станцій (ГРС Тернопіль) "Газопровід" КЗУ 1.11 є м. Тернопіль. На думку прокурора, усе наведене вище в своїй сукупності свідчить про те, що місцем виконання Договору на постачання природного газу №1 від 11.01.2019 є м. Тернопіль, а, відповідно, позовна заява підлягає розгляду Господарським судом Тернопільської області. Окрім того, прокурор вважає, що оскільки предметом судового розгляду, окрім вимоги про стягнення коштів, є вимога про визнання недійсним п. 3.7 та пп 3.7.1 Договору, підсудність даного спору може визначатись альтернативно.

Повноважний представник Тернопільської міської ради в підготовче засідання 26.01.2022 прибув. Запропонованої судом в ухвалі від 28.12.2021 письмово викладеної позиції по суті позовних вимог не надав. Звернення прокурора з даним позовом до Господарського суду Тернопільської області вважає правомірним. Окрім того, на думку представника позивача, про підсудність даного спору саме Господарському суду Тернопільської області свідчить і розгляд Господарським судом Тернопільської області справи №921/355/20 про стягнення з Тернопільського вищого професійного училища № 4 ім. М. Паращука на користь ТзОВ "Кастум" заборгованості за Договором на постачання природного газу №1 від 11.01.2019.

Західний офіс Держаудитслужби, Управління освіти і науки Тернопільської міської ради та Тернопільське вище професійне училище № 4 ім. М. Паращука явки своїх уповноважених представників в підготовче засідання 26.01.2021 не забезпечили, причин неприбуття не повідомили, запропонованих судом в ухвалі від 28.12.2021 заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надали, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в підготовче засідання 26.01.2021 не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, запропонованих судом в ухвалі від 28.12.2021 заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши в підготовчому засіданні думку прокурора та представника Тернопільської міської ради, дослідивши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність направлення справи на розгляд до Господарського суду Львівської області за територіальною підсудністю, з огляду на таке:

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Ст. 1 ГПК України визначено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2-3 ст. 4 ГПК України).

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Ст. 3 Господарського кодексу України (надалі ГК України) визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Ст. 27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ГПК України.

Ст. 29 ГПК України встановлені випадки визначення підсудності справи за вибором позивача.

Так, ч. 5 ст. 9 ГПК України визначено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Викладена правова норма вказує на наявність права вибору підсудності за ініціативою позивача у випадку виконання договорів у певному місці.

При цьому за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі. В даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці. Визначена ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 ЦК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Ч. 2 ст. 532 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вже зазначалось вище, пред`явивши позов до Господарського суду Тернопільської області, прокурор зазначив, що в даному випадку підлягають застосуванню норми щодо визначення підсудності справи за вибором позивача за місцем виконання договору.

Матеріали справи свідчать, що спірні правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кастум", як Постачальником, та Тернопільським вищим професійним училищем №4, як Споживачем, Договору на постачання природного газу за №1 від 11.01.2019 та Додаткових угод до нього.

За умовами укладеного правочину Постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним певних положень Договору та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 269 317,81 грн, що є різницею між сумою коштів, які фактично сплачено відповідачу за газ по ціні згідно з додатковими угодами, які на думку покурора, є нікчемними, та сумою за газ по ціні відповідно до Договору.

Таким чином, даний господарський спір не стосується факту виконання зобов`язань по поставці природного газу за договором про постачання природного газу №1 від 11.01.2019. Предметом спору є відповідність умов договору та додаткових угод до нього вимогам законодавства та стягнення коштів з відповідача.

Зі змісту вказаного вище правочину та додаткових угод до нього не вбачається, що сторонами визначено місце виконання зобов`язань за договором, у тому числі й щодо розрахунків за ним; умови договору та додаткових угод не містять посилання на особливості, через які їх можна виконувати в певному місці.

За наведених підстав, суд прийшов до висновку, що підсудність даного спору визначається з урахуванням ст. 27 ГПК України за загальним правилом.

Ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Відомості про офіційну адресу місцезнаходження юридичної особи, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" є достовірними.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", є: 79019, Львівська область, м. Львів, проспект Чорновола, будинок 63.

З огляду на встановлені обставини, даний спір має розглядатись в суді за місцезнаходженням відповідача.

Твердження прокурора про можливість застосування до спірних правовідносин приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України, зважаючи на положення п. 1.5 Договору, суд вважає безпідставними.

Аналіз зазначеного вище положення Договору та наявного в матеріалах справи Договору з розподілу природного газу за №379 від 11.01.2019, укладеного між ПрАТ "Тернопільміськгаз" та Тернопільським вищим професійним училищем №4, свідчать про те, що безпосередню доставку природного газу, шляхом його розподілу на об`єкти Споживача, здійснює ПрАТ "Тернопільміськгаз", який не є стороною у даному спорі.

Окрім того, зважаючи на наведені вище обставини та предмет спору, заявлення прокурором вимоги про визнання недійсними окремих положень договору, на думку суду, жодним чином не може змінювати встановлену вище підсудність даного спору.

Щодо наведених повноважним представником Тернопільської міської ради в підготовчому засіданні тверджень щодо підсудності даного спору Господарському суду Тернопільської області з огляду на розгляд зазначеним судом справи за позовом ТзОВ "Кастум" до Тернопільського вищого професійного училища №4 про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу №1 від 11.01.2019, суд вважає за доцільне зазначити, що підсудність даного спору визначена загальними приписами ст. 27 ГПК України.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що розгляд справи судом, яка йому не підсудна є безумовною підставою для скасування судового рішення прийнятого за результатами вирішення судового спору, а також може розцінюватись як перевищення повноважень, компетенції, прийняття завідомо неправосудного рішення тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За даних обставин, зважаючи на те, що місцезнаходженням відповідача є: проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019, справа № 921/824/21 не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Тернопільської області, а тому суд вважає за необхідне направити її за встановленою в законі територіальною підсудністю, - до Господарського суду Львівської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1, 20, 27, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Передати справу № 921/824/21 за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби; Тернопільської міської ради; Управління освіти і науки Тернопільської міської ради; Тернопільського вищого професійного училища № 4 ім. М. Паращука, до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Кастум, про визнання недійсними положень пункту 3.7 і підпункту 3.7.1 Договору № 1 від 11.01.2019 та стягнення зайво одержаних коштів за нікчемними додатковими угодами до вказаного договору в сумі 269 317 грн 81 коп. за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області (вул. Личаківська, 128, Львів, Львівська область, 79014).

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення (26.01.2022) та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. 256, 257 ГПК України.

3. Копію ухвали направити: Тернопільській обласній прокуратурі (вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46000), Тернопільській окружній прокуратурі (бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000), Західному офісу Держаудитслужби (вул. Костюшка, 8, м. Львів, 79000) Тернопільській міській раді (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001); Управлінню освіти і науки Тернопільської міської ради (бульв. Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001); Тернопільському вищому професійному училищу № 4 ім. М. Паращука ( вул. Галицька, 29, м. Тернопіль, 46010) та Товариству з обмеженою відповідальністю Кастум (проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено 27.01.2022

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила