номер провадження справи 18/175/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 справа № 908/2957/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/2957/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ГРУП» (вул. Данила Галицького, буд. 2А, м. Дніпро, 49000)

до відповідача приватного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» (вул. Святого Миколая, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063)

про стягнення 659880,84 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення з приватного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» 659880,84 грн., які складаються з: 463869,20 грн. основного боргу за договором № 48 від 16.03.2016, 73843,02 грн. пені, 48995,12 грн. 3% річних та 73173,50 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 48 від 16.03.2016 щодо оплати поставленої продукції та вартості наданих послуг в повному обсязі та у визначений договором строк, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку з урахуванням передбачених договором та законом санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 712 ЦК України та ст.ст. 193, 216, 217, 230, 231, 265 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 справу № 908/2957/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2957/21, присвоєно справі номер провадження 18/175/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/2957/21 та також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 16.11.2021, відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштової кореспонденції копія ухвали суду про відкриття провадження у справі вручена повноважному представнику позивача 03.11.2021 та повноважному представнику відповідача 02.11.2021.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі суду від 23.10.2021 у справі № 908/2957/21 процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Справу прийнято до розгляду 23.10.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 23.11.2021 та закінчити 22.12.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена. З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, зважаючи на знаходження судді-доповідача у справі Левкут В.В. у щорічній відпустці з 20.12.2021 по 17.01.2022, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 18.01.2022 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ГРУП» (Виконавцем, позивачем у справі) та приватним акціонерним товариством «Запорізька кондитерська фабрика» (Замовником, відповідачем у справі) 16.03.2016 укладений договір № 48 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання з виготовлення і постачання гнучкої рулонної упаковки, далі за договором продукція.

Згідно з п 1.2 Договору асортимент, кількість, ціна, умови оплати, терміни й умови поставки кожної окремої партії продукції вказуються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що порядок і терміни оплати за виготовлення кліше, а також терміни їх виготовлення і порядок передачі їх Замовнику обумовлюються у Специфікації, що є невід`ємною частиною договору.

Ціна на продукцію вказується у Специфікації до цього договору (п. 5.1 Договору).

За визначенням п. 5.3 договору, умови та термін оплати за цим договором зазначаються в Специфікаціях кожної партії продукції.

Місце фактичної передачі продукції: м. Запоріжжя, вул. Артема, 7 (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 7.4 Договору у разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію до Замовника можуть бути застосовані з боку Виконавця наступні санкції:

7.4.1. Пеня за несвоєчасну оплату продукції встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

7.4.2. У разі прострочення оплати продукції більш ніж на 5 днів, Замовник сплачує Виконавцю неустойку у розмірі 0,35% від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.5 Договору термін дії договору встановлюється з моменту підписання і діє до 31 грудня 2016, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Якщо не менше ніж 10 днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про намір розірвати цей договір, то термін дії останнього вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

Зважаючи на відсутність доказів звернення сторін із заявами про його розірвання, договір є діючим.

За поясненнями позивача, згідно з підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2018 заборгованість відповідача за Договором становила 411084,17 грн.

В подальшому до вказаного Договору сторонами підписані наступні Специфікації:

- від 11.10.2018, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 258517,75 грн. з ПДВ;

- від 21.11.2018, якою узгоджено поставку продукції на суму 11659,20 грн. з ПДВ;

- від 28.11.2018, якою узгоджено поставку продукції на суму 2223,84 грн. з ПДВ;

- від 04.12.2018, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 259901,00 грн. з ПДВ;

- від 17.01.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 229549,67 грн. з ПДВ;

- від 28.02.2019, якою узгоджено поставку продукції на загальну суму 220529,16 грн. з ПДВ;

- від 21.03.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 85534,04 грн. з ПДВ;

- від 02.04.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 438836,80 грн. з ПДВ;

- від 02.04.2019, якою узгоджено поставку продукції на суму 7444,08 грн. з ПДВ;

- від 08.08.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 176673,62 грн. з ПДВ;

- від 02.09.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 180338,62 грн. з ПДВ;

- від 11.09.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 182552,51 грн. з ПДВ;

- від 23.10.2019, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 197884,37 грн. з ПДВ;

- від 08.11.2019, якою узгоджено поставку продукції на суму 49268,40 грн. з ПДВ;

- від 08.11.2019, якою узгоджено поставку продукції на суму 143692,13 грн. з ПДВ;

- від 18.11.2019, якою узгоджено поставку продукції на суму 220174,12 грн. з ПДВ;

- від 09.01.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 223577,33 грн. з ПДВ;

- від 11.02.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 78782,78 грн. з ПДВ;

- від 12.02.2020, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 160576,00 грн. з ПДВ;

- від 26.02.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 129437,15 грн. з ПДВ;

- від 26.02.2020, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 49686,70 грн. з ПДВ;

- від 10.03.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 11804,03 грн. з ПДВ;

- від 10.04.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 106033,51 грн. з ПДВ;

- від 12.05.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 134291,59 грн. з ПДВ.

Наведеними Специфікаціями передбачено умови оплати: відстрочка платежу 45 календарних днів з дати відвантаження.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов Договору у період з 25.10.2018 по 12.05.2020 згідно перелічених Специфікацій надано послуги друкарської підготовки та поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 3660705,39 грн., що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та видатковими накладними.

Також сторонами підписані Специфікації, умови оплати за якими: передоплата 50% від загальної суми специфікації, залишок 50% перед відвантаженням готової продукції:

- від 08.07.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 175421,95 грн. з ПДВ;

- від 13.08.2020, якою узгоджено послуги друкарської підготовки та поставку продукції на загальну суму 84429,44 грн. з ПДВ;

- від 03.09.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 180747,00 грн. з ПДВ;

- від 21.09.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 101246,99 грн. з ПДВ;

- від 01.10.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 176025,00 грн. з ПДВ;

- від 02.11.2020, якою узгоджено поставку продукції на суму 105018,31 грн. з ПДВ;

- від 15.02.2021, якою узгоджено поставку продукції на суму 92418,00 грн. з ПДВ;

- від 19.02.2021, якою узгоджено поставку продукції на суму 96256,80 грн. з ПДВ;

- від 18.06.2021, якою узгоджено поставку продукції на суму 108964,93 грн. з ПДВ;

- від 18.06.2021, якою узгоджено поставку продукції на суму 97236,80 грн. з ПДВ.

Позивачем згідно перелічених Специфікацій на виконання умов Договору у період з 08.07.2020 по 18.06.2021 надано послуги друкарської підготовки та поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 1146058,57 грн., що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та видатковими накладними.

Всього позивачем за період з 25.10.2018 по 18.06.2021 поставлено відповідачу продукцію на суму 4806763,96 грн.

Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) та видаткові накладні підписані повноважними представниками відповідача без зауважень.

За поясненнями позивача, після підписання сторонами акта звірки з 01.10.2018 по 14.07.2021 вартість поставленого товару відповідачем сплачено частково з порушенням строку по кожній видатковій накладній в сумі 4753978,93 грн.

Станом на дату звернення з позовом, враховуючи узгоджену сторонами заборгованість станом на 30.09.2018 в розмірі 411084,17 грн. та часткову сплату вартості продукції, заборгованість відповідача за Договором складає 463869,20 грн., що підтверджено відповідачем підписанням акта звірки взаємних розрахунків станом на 31.07.2021.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманої продукції у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), згідно з якою господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За своєю правовою природою договір № 48 від 16.03.2016 є змішаним договором та місить елементи договору надання послуг та договору поставки, оскільки даний договір породжує зобов`язання сторін, що підпорядковуються різним інститутам права.

За правилами ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Тобто, з аналізу вищевказаних норм законодавства слідує, що предметом договору надання послуг є дія, що приносить користь та вчинюється для задоволення будь-чиїх потреб в процесі її споживання, предметом договору поставки є кінцевий результат предмет матеріального світу, на який замовник набуває речові права.

Таким чином, за предметом договору № 48 від 16.03.2016 кінцевою метою є як певний результат виконання друкарської підготовки, так і досягнення певного результату отримання у власність виготовленої продукції.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем за Договором друкарської підготовки та факт поставки позивачем відповідачу виготовленої продукції на загальну суму 4806763,96 грн.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати отриманої продукції визначено підписаними сторонами Специфікаціями в період з 25.10.2018 по 12.05.2020: відстрочка платежу 45 календарних днів з дати відвантаження; в період з 08.07.2020 по 18.06.2021: передоплата 50% від загальної суми специфікації, залишок 50% перед відвантаженням готової продукції.

Наданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що відповідач здійснював оплату за поставками невчасно та не в повному обсязі.

Заборгованість відповідача станом на 31.07.2021 становила 463869,20 грн., що підтверджується двостороннє підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку, проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Доказів погашення заборгованості суду не надано.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманої продукції у визначений зобов`язанням термін суд визнав доведеним.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 463869,20 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення строків оплати позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 73843,02 грн. пені, 48995,12 грн. 3% річних та 73173,50 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно з п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі.

Враховуючи положення статті 232 Господарського кодексу України, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не передбачено договором.

Позивачем вимога про стягнення 73843,02 грн. пені за загальний період з 27.06.2020 по 08.10.2021 заявлена на підставі п. 7.4.1 Договору, згідно з яким пеня за несвоєчасну оплату продукції встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Суд звертає увагу, що розрахунок здійснено позивачем з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГПК України та позовної давності для нарахування пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що з урахуванням дат прострочення оплати за кожною видатковою накладною з 27.06.2020 по 08.10.2021 та сум заборгованості в цей період, суд визнав розрахунок правильним, до стягнення підлягає 73843,02 грн. пені, як і зазначено позивачем.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за визначений позивачем період з 10.12.2018 по 08.10.2021 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, виходячи з прострочених сум вартості поставленої продукції за кожною видатковою накладною, суд встановив, що розрахунок виконано правильно, до стягнення підлягає сума 48995,12 грн., як і визначено позивачем.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем загальний період з грудня 2018 року по вересень 2021 року, враховуючи періоди, в яких прострочення тривало більше місяця (наприклад: грудень 2018 року січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2019 року), виходячи із сум заборгованості, що тривали повний місяць, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, суд визнав його обґрунтованим, вимога про стягнення інфляційних втрат задовольняється судом у визначеній позивачем сумі 73173,50 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про своєчасне виконання ним зобов`язання по оплаті отриманих послуг і продукції не надав.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Запорізька кондитерська фабрика» (вул. Святого Миколая, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063; ідентифікаційний код 00382094) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ГРУП» (вул. Данила Галицького, буд. 2А, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 36441431) 463869,20 грн. (чотириста шістдесят три тисячі вісімсот шістдесят дев`ять грн. 20 коп.) основного боргу, 73843,02 грн. (сімдесят три тисячі вісімсот сорок три грн. 02 коп.) пені, 48995,12 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 12 коп.) 3% річних, 73173,50 грн. (сімдесят три тисячі сто сімдесят три грн. 50 коп.) інфляційних втрат та 9898,21 грн. (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім грн. 21 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 24.01.2022.

Суддя В.В. Левкут