ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

щодо судового контролю за виконанням судових рішень

"18" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/153/13-г

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жигалкін І.П.

судді: Погорелова О.В. , Шатерніков М.І.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши скаргу ТОВ "Клінта" (вх. № 26058 від 05.11.2021 р.) щодо незаконності дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. по справі

за позовомЗаступника прокурора Київського району, м. Харків в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта", м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика", м. Семенівка третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків
про та за зустрічним позовом до про стягнення 13 541 261,93 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика", м. Семенівка Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків визнання припиненим договору

та за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Клінта", м. Харків
до проПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків визнання припиненим договору

за участю представників:

Прокурора - не з`явився

Позивача за первісним позовом (заявника/стягувача) - не з`явився

1. Відповідача за первісним позовом (боржника) - не з`явився

2. Відповідача за первісним позовом (боржника) - не з`явився

Третьої особи за первісним позовом - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.12.2013 р. у справі № 922/153/13-г (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жигалкін І.П., суддя Погорелова О.В., суддя Шатерніков М.І.), залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2014, первісний позов було задоволено повністю, присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові заборгованість в сумі 1683 228,76 доларів США / еквівалент 13454 047,48 грн. та пеню у сумі 87214,45 грн. та присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" на користь державного бюджету України 68 820,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" та зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" відмовлено в повному обсязі.

Після повернення матеріалів справи №922/153/13-г було видано відповідний наказ 09.04.2014 на виконання рішення господарського суду Харківської області від "04" грудня 2013 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від "25" березня 2014 р., який направлений до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (вул. Чернишевська, 11, м. Харків, 61057) за вихідним №010556/1.

До Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" надійшла скарга (вх. № 26058 від 05.11.2021), в якій просить суд:

- Поновити строк подачі скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. щодо виконання виконавчого листа № 67065034;

- Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександра Валентиновича щодо виконання виконавчого листа № 67065034 неправомірними;

- Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 07.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67065034.

- Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 07.10.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1354126,19грн., що стягується у відповідності до порядку виплати основної винагороди приватного виконавця, що визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643, відповідно до якої, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

- Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 07.10.2021 року про стягнення з ТОВ «КЛІНТА» у розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 500 грн.;

- Скасувату постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 08.10.2021 року про накладання арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн.

- Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 08.10.2021 року про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" № 1505 від 20.10.2021 на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2021 р. та у відповідності до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційну скаргу разом зі справою № 922/153/13-г було направлено до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 08.11.2021 р. було відкладено вирішення питання про прийняття скарги до розгляду до повернення матеріалів справи зі Східного апеляційного господарського суду.

Після повернення матеріалів справи з апеляційної інстанції до Господарського суду Харківської області, судом прийнято каргу ТОВ "Клінта" (вх. № 26058 від 05.11.2021 р.) щодо незаконності дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. до розгляду та призначено її до розгляду на "11" січня 2022 р. об 11:15.

У зв`яжу з неявкою уповноважених представників сторін, суд своє ухвалою від 11.01.2022 повідомив учасників провадження, що засідання по скарзі ТОВ "Клінта" (вх. № 26058 від 05.11.2021 р.) щодо незаконності дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. по справі, що відбудеться "18" січня 2022 р. о(б) 12:00 год.

Так, з метою повідомлення всіх учасників провадження про розгляд скарги по справі, судом окрім направлення ухвал з рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження учасників було зроблено повідомлення на сайті "Судова влада України", докази наявні в матеріалах справи.

Частинами 2, 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвали суду у даній справі направлялись сторонам, вважається, що вони належним чином повідомлений про розгляд справи (скарги) та про дату, час та місце проведення судового засідання, проте не виявили бажання бути присутнім у судовому засіданні, та їх неявка не перешкоджає розгляду скарги в порядку ст.342 ГПК України. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала учасникам справи подати пояснення, заперечення тощо у встановлений судом строк.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що сторони були належним чином повідомлені про факт розгляду скарги у даній справі, як того вимагають приписи ст.ст.120, 342 ГПК України, однак не скористалися своїми правами на подання доказів, пояснень, заперечень, а відтак суд вирішує скаргу за наявними в ній матеріалами.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду скарги по справі та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення даного спору.

Розглянувши матеріали скарги по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються докази, всебічно та повно дослідивши такі докази, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.12.2013 р. у справі № 922/153/13-г (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жигалкін І.П., суддя Погорелова О.В., суддя Шатерніков М.І.), залишеним без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2014, первісний позов було задоволено повністю, присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові заборгованість в сумі 1683 228,76 доларів США / еквівалент 13454 047,48 грн. та пеню у сумі 87214,45 грн. та присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" на користь державного бюджету України 68 820,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" та зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" відмовлено в повному обсязі.

Після повернення матеріалів справи №922/153/13-г було видано відповідний наказ 09.04.2014 на виконання рішення господарського суду Харківської області від "04" грудня 2013 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від "25" березня 2014 р., який направлений до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (вул. Чернишевська, 11, м. Харків, 61057) за вихідним №010556/1.

21 липня 2021 року до господарського суду Харківської області надійшла заява (вх. № 17041) від АТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо видачі наказів по справі 922/153/13-г за позовом Заступника прокурора Київського району, м. Харків в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта", м. Харків, 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика", м. Семенівка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків про стягнення заборгованості в сумі 1 683 228,76 долара США (один мільйон шістсот вісімдесят три тисячі двісті двадцять вісім доларів 76 центів) / еквівалент 13454047,48 грн. (тринадцять мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі сорок сім гривень 48 копійок) та пеню у сумі 87 214,45 грн. (вісімдесят сім тисяч двісті чотирнадцять гривень 45 копійок) на виконання рішення господарського суду Харківської області від "04" грудня 2013 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від "25" березня 2014 р. за кожним боржником окремо, а саме: - Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІНТА" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1, ідентифікаційний код 35857610); - Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" (15400, Чернігівська обл., Семенівський р-н., м. Семенівка, вул. Червона площа, буд. 20, ідентифікаційний код 33198154).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2021 у справі №922/153/13-г у задоволенні заяви (вх.№17041 від 21.07.2021) АТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо видачі наказів від 04.12.2013 у справі №922/153/13-г відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарським судом встановлено, що банк (стягувач) без поважних причин пропустив строк для пред`явлення наказу до виконання, оскільки строк пред`явлення до виконання наказу №922/153/13-г встановлено до 26.03.2015, а банк звертався після закінчення строку пред`явлення виконавчого документу, тобто, 26.06.2015, що підтверджується заявою про примусове виконання 068-33/2781 від 26.06.2015. Господарським судом встановлено, що заявником не доведено, що ним після отримання наказу з 10.06.2020 по день подання спірної заяви вчинялись дії щодо оспорювання дій державного виконавця чи то дії для поновлення строку пред`явлення його до виконання. Суд може одночасно розглянути з заявою про видачу виконавчого документу й поновлення строку для його пред`явлення до виконання, проте, як вже зазначалось раніше, Стягувачем не здійснено жодної дії для поновлення такого строку. Окрім того, переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, на який посилається стягувач, не розпочинається з початку, а продовжується, а, ураховуючи тривалий перебіг часу, який нехтувався стягувачем та не поновлювався, вже минув та до нового строку не зараховувався. Наказ було видано 09.04.2014, строк пред`явлення якого до 26.03.2015, оригінал знаходиться у стягувача та до суду не повертався. Господарський суд також зазначив, що банком як стягувачем за виконавчим документом не заявлялись заяви: ані щодо поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, ані про внесення змін до виконавчих документів (у зв`язку зі зміною Закону України "Про виконавче провадження", а саме: про видачу нових наказів щодо кожного з боржників окремо), ані про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку з тим, що 05.06.2019 постановою Кабінету Міністрів України від №567 змінено тип Публічного АТ "Державний експортно-імпортний банк України" на приватне та перейменувати його в Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", не звертався стягувач і з заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання. Господарським судом встановлено, що доказів поважності причин пропуску строку, а саме, доказів того, що пропуск стався внаслідок об`єктивних непереборних обставин, а не з власної недбалості стягувача, останнім не надано. Вказані обставини свідчать про недобросовісне користування стягувачем своїми правами та обов`язками, що призвело до виникнення ситуації, коли судове рішення, яке є обов`язковим до виконання, не виконане. Банк як стягувач не проявив зацікавленості щодо вирішення судового спору та не вжив жодних заходів: контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби тощо, звернення до суду з відповідними заявами, що надають змогу реалізувати виконання судового рішення. Ураховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про те, що заявником не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами поважності причин задоволення заяви про видачу наказів, у яких закінчився строк для пред`явлення, на кожного з боржників окремо, не вказано і самих причин пропущення такого пропуску. Оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа, наказу господарського суду Харківської області від 09.04.2014 у справі №922/153/13 господарським судом не поновлений, суд першої інстанції відмовив у задоволені заяви (вх.№17041 від 21.07.2021) щодо видачі наказів.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 21.09.2021 у справі №922/153/13-г залишено без змін.

Незважаючи на встановлений судом факт, що строк пред`явлення наказу господарського суду Харківської області від 09.04.2014 у справі №922/153/13 не поновлений, до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінта" надійшла скарга (вх. № 26058 від 05.11.2021) на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. щодо відкриття виконання виконавчого провадження № 67065034 на підставі наказу №922/153/13-г виданого 09.04.2014, про що зазначає сам виконавець у своїй постанові від 07.10.2021.

Так приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. у зазначеній постанові від 07.10.2021 року про відкриття виконавче провадження № 67065034 за наказом № 922/153/13-г виданого 09.04.2014 визначено про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІНТА" (ідентифікаційний код 35857610) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семенівська взуттєва фабрика" (ідентифікаційний код 33198154) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (ідентифікаційний код 19362160) заборгованості в сумі 1 683 228,76 долара США (один мільйон шістсот вісімдесят три тисячі двісті двадцять вісім доларів 76 центів) / еквівалент 13 454 047,48 грн. (тринадцять мільйонів чотириста п`ятдесят чотири тисячі сорок сім гривень 48 копійок) та пеню у сумі 87 214,45 грн. (вісімдесят сім тисяч двісті чотирнадцять гривень 45 копійок).

Також, виконавцем винесено постанови: - 07.10.2021 року про стягнення з боржника основну винагороду у сумі 1354126,19грн., що стягується у відповідності до порядку виплати основної винагороди приватного виконавця, що визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643;

- 07.10.2021 року про стягнення з боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 500 грн;

- 08.10.2021 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн. та Постановою від 08.10.2021 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 1404-VIII; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із статтею 12 Закону № 1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суд звертає увагу, що станом на момент видачі наказу №922/153/13-г від 09.04.2014 враховувались вимоги статті 22 ЗУ "Про виконавче провадження" (Редакція від 02.03.2014), якою встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в строк дії виконавчого документу - протягом року, якщо інше не передбачено законом (п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження" (Редакція від 02.03.2014)), а частиною другою зазначеної статті визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановляння (п.1 даної частини).

Тобто у зазначеному наказі (а.с. 113) було встановлено, що він дійсний для пред`явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до 26.03.2015.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Відповідно до частин третьої, п`ятої розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/208023 (далі - Інструкція), заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа; У РАЗІ ВІДСУТНОСТІ підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 4 цього Закону встановлені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом вже зазначалось, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання. А у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, Стягувач має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, судом було встановлено в ухвалі суду від 21.09.2021, що виконавчі документи видаються судом в паперовій формі на виконання судового рішення. Наказ господарського суду Харківської області було видано ще 09.04.2014, строк пред`явлення якого визначено до 26.03.2015, проте пред`явлення такого наказу до виконавчої служби у встановленому законом як строку так й порядку не відбулося.

Поряд із цим, можливість відновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання безпосередньо пов`язана з наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин без належного обґрунтування цього відповідними письмовими доказами. В такому випадку, обов`язковому встановленню підлягають обставини, які заважали стягувачу пред`явити виконавчий документ до виконання у встановлений законом строк.

Суд звернув увагу, що Стягувач не звертався до Господарського суду Харківської області з жодною із заяв зазначеною вище, а також із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання, про що свідчить відсутність відповідних судових рішень.

Так, в своїй ухвалі від 21.09.2021 суд надав оцінку стосовно причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, де судом НЕ ВИЗНАНО поважних причин, а отже й було відмовлено у видачі наказів, також з урахуванням того, що строк пред`явлення такого наказу закінчився та судом не поновлювався.

Як вбачається з матеріалів справи приватним виконавцем Ярмоленко О.В. у межах виконавчого провадження № 67065034 було прийнято: постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 жовтня 2021 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.10.2021 року у сумі 1354126,19грн.; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.10.2021 в сумі 500 грн.; постанову від 08.10.2021 року про накладання арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн.; постанову від 08.10.2021 року про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн.

При цьому матеріали справи не містять достовірних даних про те, що приватний виконавець Ярмоленко О.В. при відкритті виконавчого провадження перевірив відповідність виконавчого документу - судового наказу від 04.12.2013 р. - вимогам пункту 7 частини1 статті 4, частини 1 статті 12 Закону № 1404- VІІІ щодо строку його пред`явлення до виконання.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, Розділом "III. Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" встановлено: 1.Примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 3 Закону. 2. Виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону. 4. Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. 20. Повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Між тим відповідно до змісту судового наказу від 04.12.2013 року, який дійсний для пред`явлення до виконання 26.03.2015 року, а ухвалою господарського суду Харківської області від 21.09.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо видачі наказів від 04.12.2013 по справі 922/153/13-г та судом було встановлено, що стягувач пропустив строк для пред`явлення наказу до виконання.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що пред`явленням до виконання виконавчого документа є лише такі дії, які відповідають вимогам Закону № 1404- VІІІ та Інструкції з організації примусового виконання рішень. У зв`язку із чим дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 67065034 від 07 жовтня 2021 року; постанови від 08.10.2021 року про накладання арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн.; та постанови від 08.10.2021 року про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн. слід визнати неправомірними, а вищевказані постанови приватного виконавця підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ст.ст. 339, ст. 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частина друга вищевказаного Закону регламентує, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною четвертою строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Крім того , відповідно до ч. 6 ЗУ « Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи те, що виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є: 1) верховенства права; 2)обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 4) диспозитивності; 5)справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8)співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9)забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 03 червня 2020 року у справі №464/5990/16-а, основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав. Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку. форми та строків такої діяльності

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини 1950 року та практику Суду як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конституційний Суд України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі Півень проти України суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Так, суд зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександра Валентиновича порушено вимоги закону стосовно відкриття виконавчого провадження № 67065034 та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 67065034 від 07 жовтня 2021 року; постанови від 08.10.2021 року про накладання арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн.; та постанови від 08.10.2021 року про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн. слід визнати неправомірними, оскільки строк виконавчого документу - наказу господарського суду Харківської області від 09.04.2014 закінчився та судом не поновлювався, а отже дії виконавцявизнати неправомірні, а вищевказані постанови приватного виконавця підлягають скасуванню.

Щодо вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. щодо прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 07.10.2021 року у сумі 1354126,19грн. та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.10.2021 в сумі 500 грн. суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 339, ст. 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі N 921/16/14-г/15, провадження N 12-93гс18(пункти 19-26).

Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 6 червня 2018 року (справа N 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа N 161/8267/17), у постановах від 21.08.2019 у справі № 381/2126/18, від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц, від 27.03.2019 у справі № 766/10137/17, від 03.04.2019 у справах № 370/1034/15-ц і № 370/1288/15, від 12.06.2019 у справі № 370/1547/17, та зроблений висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

У зв`язку із зазначеним вимоги скарги в частині визнання неправомірними /незаконними/ протиправними та скасування постанови від 07.10.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1354126,19грн. та постанови про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн. у виконавчому провадженні № 67065034, не підлягають розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 233, 234, 339, 342 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу (вх. № 26058 від 05.11.2021 р.) ТОВ "Клінта" щодо незаконності дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. - задовольнити частково.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександра Валентиновича щодо виконання виконавчого листа №67065034 неправомірними.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 07.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження №67065034 - скасувати.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 08.10.2021 року про накладання арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 14895888,12 грн. - скасувати.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. від 08.10.2021 року про накладення арешту на все майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 14895888,12 грн. - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала підлягає оскарженню, в порядку, передбаченому ст.ст. 255-257 ГПК України.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 24.01.2022 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя І. П. Жигалкін О. В. Погорелова М. І. Шатерніков