ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 р. Справа № 917/1766/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Погрібної С.В., секретар судового засідання Мирна-Касян Ю.Л., розглянувши справу № 917/1766/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)", вул. Волинська, 34, м. Київ, 03151 (поштова адреса : 03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4Б)

до відповідача Приватного підприємства "Явір-2000", вул. Степана Кондратенка, 6, Полтава, Полтавська область, 36007

про стягнення 48 225,06 грн.,

Без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 р. до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" до Приватного підприємства "Явір-2000" про стягнення 48 225,06 грн. заборгованості, з яких : 47 805,94 грн. основний борг, 356,25 грн. пеня та 62,87 грн. 3% річних від суми боргу, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору № 14/04/16 від 14.04.2016 р. щодо організації митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем взятого на себе згідно Договору зобов`язання щодо оплати отриманих транспортно-експедиторських послуг.

Ухвалою суду від 18.11.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі; задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

13.12.2021 р. від Приватного підприємства "Явір-2000" надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 2204/21 від 13.12.2021 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" про стягнення збитків в розмірі вартості пошкодженого вантажу в сумі 187 036,34 грн.

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву позивач вказував на порушення відповідачем умов Договору № 14/04/16 від 14.04.2016 р. щодо організації митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування, внаслідок чого завдано збитків пов`язаних з втратою та пошкодженням вантажу. Пошкодження та нестача зафіксовано в актах доданих до зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.12.2021 р. зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "Явір-2000" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" про стягнення збитків, що пов`язані із пошкодженням вантажу під час його перевезення за Договором № 14/04/16 від 14.04.2016 р. щодо організації митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування повернуто заявнику.

Відповідач заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не надав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті в установлені строки. Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

29.12.2021 року від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуально строку на подання відзиву та доказів (вх. № 14487) та відзив на позовну заяву, за мотивами якого проти позову заперечує.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що оскільки ним подавався зустрічний позов, він з поважних причин не подав відзив на позов у визначений судом строк. Враховуючи викладене просить суд поновити строк на подання відзиву на позов.

Суд розцінює як поважні причини пропуску строку для подання відповідачем відзиву на позов та приймає до розгляду відзив на позов.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

14.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДХЛ Логістика (Україна)» (далі Позивач, експедитор) та Приватним підприємством «ЯВІР-2000» (далі Відповідач, замовник) було укладено договір №14/04/16 (далі - Договір, а.с. 7-8) щодо транспортного експедирування.

Відповідно до п.2.1.1. Договору, Експедитор зобов`язується укласти за рахунок Замовника договори транспортного перевезення вантажів з вантажоперевізниками.

Експедитор зобов`язаний здійснити організацію транспортно-експедиторського обслуговування та таможенно-брокерського обслуговування вантажів Замовника згідно отриманих від нього інструкцій, інформації про вантаж та відвантажувальні реквізити у відповідності з діючими правилами перевезення вантажів. (п. 2.1.2 Договору)

Відповідно до п.2.2.7. Договору не пізніше 2-х робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг Замовник зобов`язаний підписати його або надати Експедитору в письмовому вигляді мотивовану відмову від підписання акту. Якщо на протязі вказаного періоду Замовник не пред`явить Експедитору претензії (в письмовому вигляді) до наданим послугам, послуги вважаються належним чином виконаними Експедитором та прийнятими Замовником. Датою отримання акту виконаних послуг є дата отримання Замовником такого акту по факсу або замовленою поштою з повідомленням про вручення (2.2.7 договору).

Згідно п. 3.1. Договору, фактом виконання доручення Експедитором, відповідно до п.1 Договору, є акт виконаних послуг таможенно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування вантажу Замовника. Датою виконання доручення Експедитором є дата оформлення акту.

Згідно п. 3.3. Договору Відповідач зобов`язаний впродовж 10 банківських днів з дати підписання акту наданих послуг та, відповідно до п. 1 Договору, відшкодувати Позивачу фактично понесені витрати у зв`язку з виконанням доручення та оплатити вартість його транспортно-експедиторських послуг згідно акту.

Відповідно до 4.1. Договору сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по Договору.

Сторона, яка залучила третю особу до виконання своїх зобов`язань по Договору, несе відповідальність перед іншою Стороною за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією особою, як за власні дії (п.4.3. Договору).

В всіх випадках, необумовлених цим Договором, Сторони керуються діючим законодавством України (п. 4.4. Договору).

В розділі 4.5. Договору, п. 4.5.1. передбачена відповідальність Експедитора, зокрема експедитор несе відповідальність за збитки, які виникли у Замовника внаслідок неналежного виконання умов цього Договору.

Відповідальність по втратам, пов`язаним з втратою, пошкодженням або порушенням строку доставки вантажів Замовника, та допущені з вини експедитора або з вини вантажоперевізників обмежуються діючими нормами ІАТА, Варшавської конвенції, Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПГ), а також Європейської угоди, що стосується роботи екіпажей транспортних засобів, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення (ЕСТР).

Фактом виконання доручення Позивачем, згідно п. 1 Договору, є акт наданих послуг митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування вантажу Відповідача. Датою виконання Позивачем доручення є дата оформлення акту (п. 3.1. Договору).

Позивачем на виконання Договору було здійснено транспортно-експедиторські послуги відповідно до умов Заявки №490 (далі - Заявка) від 10.06.2020, яка є Додатком до Договору, що підтверджується міжнародною автомобільною накладною (СМІІ) №1381/16 від 27.07.2020 р.

На підтвердження здійснення транспортно-експедиторських послуг відповідно до Заявки, Позивачем було складено Акт наданих послуг №9840 від 31.07.2020 на загальну суму 47 805,94 грн. (далі - Акт наданих послуг) (копія наявна у матеріалах справи).

28.09.2021 року на виконання п. 2.2.7. Договору Позивачем на поштову адресу Відповідача було направлено рахунок-фактуру №1 від 21.07.2020 та Акт наданих послуг, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (копія додається), які було одержано 01.10.2021, що підтверджується бланком рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №746 (копія додається).

Упродовж 2-ох робочих днів з моменту отримання Акту наданих послуг, встановлених п. 2.2.7. Договору, Позивач не отримав від Відповідача підписаного екземпляра Акту наданих послуг, жодних повідомлень про неможливість виконання грошового зобов`язання на адресу Позивача від Відповідача не надходило, жодних претензій щодо наданих Позивачем послуг Відповідачем не було пред`явлено, а тому у відповідності до п. 2.2.7. Договору, послуги вважаються наданими належним чином, у зв`язку з чим у Відповідача 06.10.2021 виник обов`язок щодо оплати наданих послуг впродовж 10 банківських днів згідно п. 3.3. Договору.

За даними позивача, в порушення умов Договору Відповідачем до 19.10.2021 р. не було виконано належним чином зобов`язань щодо оплати отриманих згідно Договору послуг, внаслідок чого у Відповідача, починаючи з 20.10.2021 р., виникла заборгованість на суму в розмірі 47 805,94 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 48 225,06 грн. заборгованості, з яких: 47 805,94 грн. основний борг, 356,25 грн. пеня та 62,87 грн. 3% річних від суми боргу, які виникли внаслідок, як вважає позивач неналежного виконання відповідачем умов Договору № 14/04/16 від 14.04.2016 р. щодо організації митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що позивач не виконав належним чином свої зобов`язання по доставці вантажу ПП Явір-2000 до місця призначення, та не надав доказів, на підтвердження витрат експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування відповідно до ч.9 ст.9 Закону №1955.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо) (ст. 929 ЦК України).

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ч. 1 ст. 931 ЦК України).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторською послугою є робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст.9 Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено обов`язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Нормами ст. 932 ЦК України експедитор має залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до ст. 934 ЦК України передбачено, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання обов`язку щодо перевезення вантажу залученими експедитором особами (безпосередніми виконавцями), збитки підлягають стягненню з експедитора відповідно до глави 51 цього Кодексу, а, останній, в свою чергу, може звернутися з вимогами про відшкодування збитків в порядку регресу до осіб, на яких експедитором було покладено виконання обов`язків.

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" №1955 (далі - закон №1955) за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, Експедитор і Клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Відповідно до Закону №1955 саме експедитор несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу до моменту його передачі одержувачу. Покладення виконання обов`язків на третю особу не звільняє експедитора від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується наступне :

Відповідно до п.1.2. Договору №14/04/16 щодо організації митно-брокерського та транспортно-експедиторського обслуговування вантажів Замовника за межами митного кордону України, до меж митного кордону України та в межах митного кордону України, ПП Явір-2000 оформило Доповнення-Заявку №490 від 10.06.2020 р. (копія наявна у матеріалах справи) із зазначенням конкретних умов транспортно-експедиторського та митно-брокерського обслуговування відправки відповідного вантажу, зокрема :

- контейнер LCL, 8,28 куба, 1496, 3 кг., вартість перевозки 1 67 доларів США) за умовами поставки товару компанії UNV Digital Tehnologies Compani Limited (м. Ханчжоу, Китай) до м. Полтави (Україна).

Вищезазначену Заявку №490 від 10.06.2020 р. - Доповнення до договору № 14/04/16 від 14.04.2016 р., ТОВ «ДХЛ ЛОГІСТИКА (УКРАЇНА)» прийняло до виконання.

Коносаментом №AMIGL200207624A від 10.06.2020 р., CMR №1381/6 від 27.07.2020 р., передбачено, що ТОВ «ДХЛ ЛОГІСТИКА (УКРАЇНА)» зобов`язане доставити ПП «ЯВІР- 2000» вантаж в кількості 135 коробок за адресою: м. Полтава, вул. Степана Кондратенка, 6, в обумовлені терміни в повному обсязі.

22.07.2020 р. при вивантаженні товару на складі Одеського морського порту з контейнера 20'EMCU3579850 було виявлено значні пошкодження упаковки, яка захищає вантаж від псування та пошкодження в дорозі, що підтверджується Актом огляду № UJ25945-EMCU3579850-1 від 22.07.2020 р. незалежної інспекції ТОВ "АСі Україна".

В Акті огляду № UJ25945-EMCU3579850-1 від 22.07.2020 р. незалежним Інспектором ТОВ "АСІ Україна" зазначено, що при відкритті контейнеру 20EMCU3579850 та під час вивантаження з контейнера візуально були встановлені пошкодження вантажу. Як зазначено в Акті від 22.07.2020р., при завантаженні товару в контейнер 20'EMCU3579850 не залишалося достатньо місця для вільного закриття дверей. Товар - камери, відеореєстратори, жорсткі диски в коробках, були розміщені в контейнері 20EMCU3579850 крайніми, і таким чином, були притиснуті (зім`яті і пошкоджені) дверима контейнера при їх закритті.

Згідно первинного акту огляду № UJ25945-EMCU3579850-1 від 22.07.2020р. з 135 присутніх коробок було виявлено 54 прим`яті картонні коробки, 20 зім`ятих коробок з можливим пошкодженням вантажу, 12 рваних та/або відкритих коробок, 1 одиниця пошкодженого вантажу, 6 картонних коробок, заклеянних скотчем, 1 коробка заклеєна скотчем.

27.07.2020р. для деталізації пошкодження упаковки і вантажу була проведена вторинна інспекція, що підтверджується Актом огляду № UJ25945-EMCU3579850- ВН7306ВМ-1 від 27.07.2020 р. незалежної інспекції ТОВ "АСІ Україна".

Згідно вторинного акта огляду № UJ25945-EMCU3579850-BH7306BM-1 від 27.07.2020 р. було виявлено 70 картонних коробок із зауваженнями (згідно пакувального листа №ЕНВ837200228Р01 від 02.06.2020 р. коробки №3, 7, 8, 9, 10, 11, 12 , 16, 18, 19, 23, 27, 29, 31, 34, 35, 37, 38, 42, 49, 53, 57, 58, 59, 60, 61, 63, 66, 68, 73, 74, 75 , 76, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 90, 96, 97, 98, 100, 101, 102, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134), 23 зім`яті коробки з можливим пошкодженням вантажу (згідно пакувального листа №ЕНВ837200228Р01 від 02.06.2020 р. коробки №3, 8 , 9,10, 11, 12, 16, 23, 58, 60, 74, 81, 82, 100, 115, 116, 120, 121, 123, 124, 128, 132, 134), 12 рваних/відкритих коробок (згідно пакувального листа №ЕНВ837200228Р01 від 02.06.2020 р. Коробки №11, 29, 35, 38, 42, 61, 63, 101, 116, 123, 124, 130).

30.07.2020 р. вантаж було доставлено за адресою: м. Полтава, вул. Степана Кондратенко, 6, при отриманні вантажу в кількості 135 коробок було зафіксовані пошкодження, відкриті коробки з товаром, про що зазначено в СМІІ № 1381/6 від 27.07.2020 р. : пошкоджені коробки 70 шт., пом`яті коробки - 23 шт., відкриті та порвані коробки - 12 шт.

Для складання Акту пошкодження товару за участю представників Експедитора, 30.07.2020 р. ПП «ЯВІР-2000» відправило лист №947 на адресу ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)».

ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» отримало 03.08.2020р. згідно повідомлення про вручення ПАТ «УКРПОШТА», але представники Експедитора для складання Акту пошкодження і недостачі товару не з`явилися.

Створеною Комісією ПП Явір-2000 від 05.08.2020 р. було складено Акт огляду пошкодження вантажу, в якому зафіксовані пошкодження наступного товару:

- відеореєстратор модель NVR-104Е5-Р4 - 24 шт.;

- відеореєстратор модель NVR -108Е5-Р8 - 12 шт.;

- відеореєстратор модель ХVR -104-Q - 43 шт.;

- відеореєстратор модель ХVR -108-Q - 27 шт.;

- відеореєстратор модель NVR -108В - 10 шт.,

- відеореєстратор NVR -104В - 8 шт.

Пошкоджені одиниці товару знаходяться в таких коробках згідно пакувального листа № ЕНВ837200228Р01, № Коробок 123, 128, 010, 121, 130, 132, 118, 008, 011, 116, 134, 113, 115, 009, 117, 131, 129, 133, 129.

Також була виявлена нестача жорстких дисків модель PURX в кількості 3 шт., відеореєстратора модель ХVR-104-С5 в кількості 1 шт.

Як стверджує відповідач, загальна сума збитків склала 187 036,34 грн.

Відповідно до п. 2.2.7 Договору транспортного експедирування, на адресу ТОВ «ДХЛ ЛОГІСТИКА (УКРАЇНА)» була направлена претензія ПП Явір-2000 №1013 від 11.08.20р. із вимогами про відшкодування експедитором збитків, завданих пошкодженням та нестачі вантажу з додатками (актом огляду пошкодження (технічного стану) товарів від 05.08.20р., актом про нестачу товару при передачі на склад №2 від 05.08.20р., розрахунком вартості завданих збитків № 1012 від 11.08.2020 р., фотографіями пошкодженого вантажу) - одержано 25.08.2020 р. та 28.08.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

На виконання умов п.2.2.7 Договору транспортного експедирування, Замовник в претензії №1013 від 11.08.2020р. надав мотивовану відмову від підписання акту надання послуг Експедитора №9840 від 31.07.20р. на суму 47 805,94 грн.. Дана претезія була отримана представником позивача 25.08.2020 р. (докази направлення та отримання позивачем даної претензії наявні у матеріалах даної справи, а саме : опис вкладення до цінного листа та поштове повідомлення про вручення поштового відправлення).

За фактом пошкодження і недостачі товару представниками ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» не надано жодної письмової інформації з приводу недостачі товару і місцезнаходження зниклого вантажу, а також причин зовнішніх і внутрішніх пошкоджень упаковки і вантажу.

На претензію ПП Явір-2000 №1013 від 11.08.2020р., відповіді ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» - не надало. Доказів у спростування викладеного ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» не надало доказів належного виконання своїх зобов`язань по доставці вантажу ПП Явір-2000 до місця призначення.

Позивач стверджує, що Експедитором надані Замовнику наступні послуги на загальну суму 47 805,94 грн., з яких : доставка вантажу за межами України морським транспортом - 34165,90 грн.; доставка вантажу вантажним автомобілем вантажу в країні призначення - 10 212,89 грн.; збір за обробку вантажу в країні призначення - 1 153,81 грн.

Відповідно до Коносаменту №11 від 10.06.20р. та Коносаменту № АМЮЬ200207624А від 10.06.20р., Міжнародної товаро-транспортної накладної СМЯ №1381/6 від 27.07.2020р., позивачем для виконання умов договору транспортного експедирування до перевезення вантажу відповідача були залучені інші перевізники для надання послуг з транспортних перевезень.

Як вбачається із змісту Договору №14/04/16 від 14.06.2016 р. транспортного експедирування, укладеного позивачем з ПП Явір-2000, даний договір є договором з надання послуг, а тому враховуючи зміст Акту надання послуг №9840 від 31.07.20р. на суму 47 805,94 грн. та норми ч.9 ст.9 Закону №1955, загальна сума коштів є платою за послуги експедитора, які включають в себе й витрати на оплату послуг третіх осіб за перевезення та доставку вантажу відповідача до місця призначення.

На підтвердження своїх вимог, позивачем надано Акт надання послуг №9840 від 31.07.2020р. на суму . на який відповідачем надано в письмовому вигляді мотивовану відмову від підписання та який не підписаний з боку відповідача, а Заявка №490 від 10.06.2020р. на доставку вантажу не є підтвердженням надання послуг позивачем.

Позивачем не надано суду доказів (документів, рахунків, накладних тощо), на підтвердження витрат експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування відповідно до ч.9 ст.9 Закону №1955.

Таким чином, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ДХЛ Логістик (Україна) не підтвердив належними та допустимими доказами належне виконання договору транспортного експедирування №14/04/16 від 14.06.16р., та не підтвердив доказами розмір плати за надані послуги відповідно до вимог ч.7,8 ст.9 Закону №1955.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 47 805,94 гривень є передчасною та необґрунтованою, оскільки позивачем не доведено факту належного виконання ним послуг.

З огляду на викладене, відсутні підстави для нарахування пені та 3% річних, оскільки ці вимоги є взаємно пов`язаними з основним зобов`язанням.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Заперечення відповідача, судом приймаються як обґрунтовані.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень на відзив на позов позивач суду не надав.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене та оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повний текст рішення складено та підписане суддею 18.01.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Погрібна С.В.