ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 Справа № 914/3460/21

місто Львів

За позовом: Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик», м.Львів

про стягнення 42295,20 грн

Суддя Щигельська О.І.

Представники сторін не викликались

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд» не здійснювалось.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Комунальний заклад «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» Запорізької обласної ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення 42295,20 грн попередньої оплати за непоставлений товар за Договором №75 від 20.04.2021 року.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 18.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 914/3460/21 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику)сторін.

Копії вказаної ували отримано сторонами, зокрема відповідачем 24.11.2021 року, що вбачається з відомостей офіційного сайту АТ «Укрпошта» (трек-номер 801).

Заперечень від сторін проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у встановлений чинним процесуальним законом строк не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу та має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи письмових пояснень не подав.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України..

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем ТОВ «Кондор Логістик» 20.04.2021 року укладено договір №75 про закупівлю товару, за яким відповідачем передано товар у вигляді карток на пальне у кількості 185 шт., а позивачем сплачено вартість такого на загальну суму 47579,70 грн. Позивач стверджує, що за період з 29.04.2021 по 26.05.2021 ним було отоварено карток на загальну суму 5284,50 грн, однак в подальшому відпуск палива за вказаними картками не здійснювався, у заправці було відмовлено. Позивач вказує, що неодноразово звертався до ТОВ «Кондор Логістик» з претензіями, як вбачається з отриманих відповідей відповідач не відмовився від виконання взятих на себе договірних обов`язків, однак умов договору, а саме відпуску товару на підставі талонів/карток не виконано та кошти за неотриманий товар не повернуто. Вищенаведене зумовило звернення до суду із відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 42295,20 грн.

Аргументи відповідача

Відповідач заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

За результатами проведення процедури закупівлі відкриті торги (Ідентифікатор закупівлі UА-2021-04-01-004180-b) між Комунальним закладом «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» Запорізької обласної ради (позивач по справі, покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (відповідач по справі, постачальник за договором) укладено Договір №75 про закупівлю товару від 20.04.2021 року, за яким постачальник зобов`язався постачати покупцю Бензин А-95, А-92 для заправки авто іменований далі товар, а покупець зобов`язався прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Код ДК 021:2015: 09130000-9 Нафта і дистиляти (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент та кількість товару погоджуються сторонами у Специфікації, яка є невід`ємним додатком до цього договору.

Відповідно до специфікації на Товар, що поставляється (додаток № 1 до договору), відповідач мав поставити позивачеві Бензин А-95 в кількості 1570 л по ціні 25,86 грн з ПДВ, на загальну суму 40600,20 грн та Бензин А-92 в кількості 275 л по ціні 25,38 грн з ПДВ на загальну суму 6979,50 грн.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що загальна сума Договору становить: 47 579,70 грн у тому числі ПДВ: 7 929, 95 грн.

Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (товарної партії) постачальник надає за Актом приймання-передачі покупцю картку(и) на пальне встановленої форми відповідного номіналу (далі по тексту - картка(и) на пальне або картка(и). Картка на пальне виготовляється на паперовому носії, містить емблему, вказівку на вид (марку) товару та номінал. На картку нанесено штрих-код, водяний знак та інші ступені захисту. Передача покупцю карток на пальне здійснюється по місцезнаходженню покупця. Факт передачі карток на пальне від постачальника покупцю підтверджується підписанням сторонами Акту приймання-передачі та видаткової накладної.

На виконання умов Договору відповідач передав позивачу картки на пальне у кількості 185 шт., за загальний літраж: А-92 -275 л., А-95 1570 л. на загальну суму 47579,70 грн , що підтверджується Видатковою накладною №220421/4 від 22.04.2021 та Актом приймання-передачі паливних талонів на пальне від 22.04.2021. Зазначені документи підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками.

Згідно з п. 4.2 Договору підписання сторонами видаткової накладної свідчить про погодження сторонами істотних умов Договору в частині поставки партії товару в кількості, асортименті та по ціні, визначеній в Специфікації, яка є невід`ємним додатком до цього договору. Покупець зобов`язаний оплатити товар на протязі 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання видаткової накладної, за наявності бюджетного фінансування. Моментом виконання зобов`язань покупця по оплаті товару вважається момент надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

До матеріалів справи долучено копію Рахунку на оплату №142 від 22.04.2021 року на суму 47579,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням №454 від 12.05.2021 Запорізькою школою-інтернатом «Оберіг» здійснено платіж в сумі 47579,70 грн на користь ТОВ «Кондор Логістик», призначення платежу « 0611022; опл. за бензин А-95 та А-92; дог. від 20.04.2021 №75, вид. нак. від 22.04.2021 №220421/4; в т.ч. ПДВ-7929,95грн.».

Позивач зазначає, що в період з 29.04.2021 року по 26.05.2021 року позивачем було отоварено карток бензину А-95 в обсязі 170 літрів на загальну суму 4 396,20 грн., та бензину А-92 в обсязі 35 літрів на суму 888,30 грн., а всього на загальну суму 5 284,50 грн.

На підтвердження вказаного факту, до матеріалів справи долучено копії фіскальних чеків ТОВ «Вест Петрол Маркет», з яких вбачається, що позивачем отримано бензин А-95 у кількості 170 л. та бензин А-92 у кількості 35 л.

Також позивач стверджує, що в подальшому протягом тривалого часу йому не було забезпечено відпуск палива на підставі паливних карток переданих відповідачем.

Матеріали справи містять копії Акту від 09.08.2021 року та Акту від22.10.2021 року, з яких вбачається, що водієм ОСОБА_1 було надано до АЗК «WOG» картки бензину Inter Card А-95 три штуки по десять літрів (разом тридцять літрів) для заправки службового автомобіля. АЗК «WOG» у заправці бензином відмовлено і картки бензину Inter Card на даному АЗК не приймаються. Вказані Акти підписані представниками позивача та представниками АЗК «WOG».

12.07.2021 позивач звернувся до ТОВ «Кондор Логістик» з претензією №674, в якій повідомив, що 08.07.2021 він звертався за обміном картки на пальне на АЗС WOG м. Запоріжжя, вул. Зразкова 26 і отримав відмову. Відтак позивач вимагав надати відповідь на претензію до 23 липня 2021 та вказати строки відновлення операції з відпуску бензину; надати перелік АЗС, які мають технічну можливість та на договірних умовах з постачальником здійснюють відпуск бензину; у разі неможливості виконання пунктів 1 і 2 даної претензії просив надати додаткову угоду на розірвання договору.

Вказана претензія отримана відповідачем 19.07.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.07.2021.

Листом №3497 від 02.08.2021 відповідачем повідомлено, що ТОВ «Кондор Логістик» не відмовляється від виконання договірних зобов`язань та приймає участь у вирішенні проблеми постачальника. Також зазначено, що були технічні проблеми в системі відпуску пального у ТОВ «Інтер Кард».

20.09.2021 позивач повторно звернувся до ТОВ «Кондор Логістик» з листом №796, в якому повідомив про відмову від договору про закупівлю товару №75 від 20.04.2021 року, та вимагав повернути протягом семи днів з моменту отримання даного повідомлення суму попередньої оплати в розмірі 42295,20 грн.

Вказаний лист отримано відповідачем 27.09.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.09.2021 року.

У відповідь на вказану претензію листом №3854 від 12.10.2021 ТОВ «Кондор Логістик» просило про продовження виконання договірних зобов`язань щодо відпуску пального. Зазначено, що ТОВ «Кондор Логістик» не відмовляється від виконання договірних зобов`язань та повідомлено, наявні технічні проблеми в системі відпуску пального та запропоновано здійснювати відпуск пального частково.

Оскільки сплачені кошти за неотриманий позивачем товар відповідачем в добровільному порядку не повернуті, а умови договору не виконані, зазначені обставини зумовили звернення Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» Запорізької обласної ради до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення 42295,20 грн попередньої оплати за непоставлений товар за Договором №75 від 20.04.2021 року.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір №75 про закупівлю товару від 20.04.2021 року є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. При цьому суд зазначає, що підписання Сторонами видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч.2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.7 ст.180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у пункті 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.2 вказаної статті визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Варто зазначити, що паливні картки видаються як підтвердження права покупця на отримання фіксованої кількості товару певного найменування і марки, позначених на них, а товаром фактично є нафтопродукт бензин А- 95 та А- 92.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що підписання позивачем видаткової накладної не свідчить про передання відповідачем позивачу товару за Договором, а лише підтверджує факт передачі паливних карток чи талонів, які надавали право позивачу на отримання відповідної кількості товару (палива) в майбутньому.

Вказане підтверджується і пунктом 3.2 Договору яким встановлено, що поставка товару покупцю здійснюється лише на підставі та в обмін на картку на пальне, видану постачальником покупцеві на умовах, передбачених п. 3.1. даного Договору. Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на Товар, на підставі якого здійснюється поставка Товару з АЗС. Картка на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання Товару, заправки пальним транспортного засобу на АЗС, водій пред`являє оператору АЗС картку пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, і, на підставі цього здійснює фактичну поставку Товару відповідної марки та кількості. При поставці Товару, картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання Покупцем Товару відповідного асортименту та кількості.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідач передав позивачу паливні картки у кількості 185 шт., за загальний літраж: А-92 - 275 л., А-95 1570 л. на загальну суму 47579,70 грн, що підтверджується Видатковою накладною №220421/4 від 22.04.2021.

Отримання позивачем паливних карток на отримання товару за Договором підтверджується також Актом приймання-передачі паливних талонів на пальне від 22.04.2021, який підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

В той же час, згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків ТОВ «Вест Петрол Маркет», вбачається, що позивачем отримано бензин А-95 у кількості 170 л. та бензин А-92 у кількості 35 л.

Як вбачається з матеріалів справи відпуск палива на підставі паливних карток переданих відповідачем в повному обсязі не було забезпечено. Позивачу було відмовлено у заправці бензином і картки бензину Inter Card АЗК не приймаються.

Крім того суд зазначає, що Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток. Відсутність палива на АЗС, технічні збої в системах оператора чи відсутність співпраці між відповідачем і АЗС не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що із листування сторін вбачається, що відповідач не заперечив факту неналежного виконання своїх зобов`язань перед позивачем, а відповідні дії (неможливість здійснення відпуску пального на АЗС та прострочення відповідача) пояснюються відповідачем технічними несправностями на сервері, карантинними заходами, у зв`язку з чим просив у позивача продовження виконання договірних зобов`язань щодо відпуску пального. Позивачем не прийнято вказаної пропозиції та подано позовну заяву про стягнення суми коштів у розмірі 42295,20 грн, як вартості палива, не придбаного на АЗС по картках, куплених у відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільний кодекс України).

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар пальне на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З огляду на те, що на момент ухвалення рішення, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов договору про закупівлю товару №75 від 20.04.2021, а саме відпуску товару на підставі талонів/карток на суму здійсненої позивачем оплати, а також не містять доказів повернення позивачу сплачених коштів за неотриманий товар, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення суми попередньо сплачених коштів в сумі 42295,20 грн.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування вірогідності доказів, який на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» Запорізької обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» про стягнення 42295,20 грн попередньої оплати за непоставлений товар за Договором №75 від 20.04.2021 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

У відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір в розмірі 2270,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (79044, Львівська обл., місто Львів, вулиця Єфремова, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код 39046990) на користь Комунального закладу "Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат "Оберіг" Запорізької обласної ради (69067, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Олександра Невського, будинок 87-А; ідентифікаційний код 20520842) 42295,20 грн попередньої оплати за договором та 2270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2022.

Суддя Щигельська О.І.