ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3106/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20, код: 41946011)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» (07200, Київська обл., Іванківський район, смт Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 86, код: 38286732)

про стягнення 22327,20 гривень

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» штрафу за договором про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 03.04.2019 у розмірі 22327,20 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2021 позовну заяву приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3106/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

На адресу суду 19.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, за змістом якого останній заперечує пред`явленні позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Цього ж дня від відповідача надійшло клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні якого ухвалою суду від 06.12.2021 було відмовлено.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 7 Постанови Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312 учасникам ринку, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу суб`єктом господарювання, створеним у результаті здійснення заходів з відокремлення, до 01 грудня 2018 року укласти договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються шляхом приєднання електропостачальника до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою ОСР.

Пунктом 2.1.15, 2.1.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила № 312), передбачалось, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору. Оператор системи не має права відмовити електропостачальнику, який звертається щодо укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення діяльності відповідного оператора системи.

На підставі зазначених положень нормативних актів, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (далі - оператор системи, позивач), який діє на підставі ліцензії, отриманої на виконання норм Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про ліцензування видів господарської діяльності», та товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» (далі - постачальник, відповідач) уклали Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі - Договір) шляхом надання відповідачем 22.03.2019 підписаної заяви-приєднання.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам електропостачальника (далі - постачальник), як послуги оператора системи розподілу. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до його умов.

Відповідно до пункту 2.1. Договору оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС-кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться оператором системи розподілу в електронному вигляді. Оператор системи забезпечує надання послуг з розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів.

Постачальник здійснює придбання та оплату послуг з розподілу електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього Договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплату послуг з розподілу електричної енергії у складі вартості (ціни) електричної енергії постачальника, та інших послуг оператора системи розподілу згідно з порядком розрахунків, який є додатком № 2 до цього Договору (пункт 2.2 Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна послуг з розподілу визначається згідно з Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженим Регулятором.

Розрахунковим періодом для цілей даного Договору є календарний місяць (п. 3.3 Договору).

Оплата (придбання) послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами (п. 3.4. Договору).

Згідно з п. 1 Додатку 2 до Договору (Порядок розрахунків) вартість послуг оператора системи розподілу за цим Договором для постачальника визначається на підставі обсягів електричної енергії і тарифів на розподіл електроенергії оператора системи розподілу на відповідних класах напруги, що затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України.

Відповідно до пунктів 3, 4 Додатку 2 до Договору оператор системи розподілу надає постачальнику рахунок для оплати планової вартості послуг з розподілу на розрахунковий період по групі споживачів, які обрали спосіб оплати послуг з розподілу постачальником на електронну пошту постачальника (або за письмовим зверненням постачальника іншим прийнятним для сторін засобом комунікації) до 12-ї години дня 22-числа місяця, що передує розрахунковому, в електронному вигляді. В рахунку обов`язково зазначається плановий обсяг електроенергії (кВт*г) на місяць в цілому та вартість послуги розподілу (грн).

Планова вартість оплати послуг з розподілу на розрахунковий період визначається як добуток планових місячних обсягів розподілу та тарифів на послуги розподілу оператора системи на відповідному класі напруги (п. 5 Додатку 2 до Договору).

Пунктом 5.3. Додатку 2 до Договору встановлено, що у разі незгоди постачальника з розрахованою оператором системи розподілу планованою вартістю послуг з розподілу постачальник зобов`язаний сплатити визначену оператором системи розподілу вартість послуг у повному обсязі та надати оператору системи розподілу свої обґрунтовані письмові заперечення. Наявність таких заперечень не є підставою для відстрочення строку оплати планованої вартості послуг з розподілу, її неоплати, тощо. У разі прострочення постачальником сплати авансового платежу настають наслідки передбачені п. 5.5. Додатку 2 до Договору.

Пунктом 5.4. Додатку 2 до Договору встановлено, що оператор системи розподілу має право видавати коригуючі рахунки на здійснення авансових оплат самостійно та/або у випадку завчасного звернення постачальника (не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку постачання електричної енергії новим постачальником та/або зміни способу оплати споживачем послуг з розподілу) та/або зміни розрахункових планових місячних обсягів більше ніж на 10%, в такому випадку рахунок, наданий Оператором системи розподілу, підлягає сплаті протягом 5 днів.

Згідно з пунктом 5.6 Додатку 2 до Договору постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду, здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100 % обсягу електроенергії, що підлягає розподілу, розрахованого у відповідності до пункту 5.1. цього додатку, на поточний рахунок оператора системи. Датою здійснення оплати за виставленими оператором системи розподілу постачальнику платіжними документами є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи розподілу.

Відповідно до п. 5.7. Додатку 2 до Договору остаточна вартість послуг з розподілу визначається позивачем на підставі суми обсягів розподіленої електричної енергії за кожну розрахункову добу розрахункового періоду та тарифу на розподіл.

Згідно з пунктом 5.9. Додатку 2 до Договору остаточний розрахунок за надані послуги постачальник здійснює в розрахунковому місяці на підставі акта наданих послуг з розподілу електричної енергії, отриманим від оператора системи до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 9.1. Договору встановлено, що цей Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього Договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не визначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

В силу частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та стверджує, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині здійснення своєчасної оплати планових платежів за період з 01.10.2020 по 01.07.2021, що стало підставою для нарахування штрафу на підставі умов п. 5.5. договору у стягуваному розмірі (22327,20 гривень).

В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи копії електронних листів, якими останнім направлено планові рахунки; планові рахунки, що виставлялися за період з 01.10.2020 по 01.07.2021; довідку про розрахунок відповідача за розподілену позивачем електроенергію за період з 01.10.2020 по 01.07.2021.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що з огляду на положення п. 5.5. Договору сторони домовилися про те, що позивач має право нараховувати штраф на вартість послуг з розподілу, якщо вони ним не оплачені у період з 1 дня місяця по останній день місяця надання послуг ОСР. Також посилався на те, що таблиця нарахування штрафу, яка міститься на сторінці 5 позовної заяви не містить інформації по кожному із споживачів електропостачальника та не містить інформації про сплати у період з 1 дня місяця по останній день місяця надання послуг позивачем.

Також відповідач посилався на те, що позивачем не дотримано вимог пункту 7 Додатку 2 Договору щодо порядку зарахування оплат постачальника, які здійснені ним понад повну поточну оплату (сальдування), адже наявні переплати відповідача мали бути зараховані як авансовий платіж на наступний розрахунковий період. Пунктом 5.9. Додатку 2 Договору встановлено порядок остаточного розрахунку між сторонами за надані послуги, проте позивачем не надано документів для підтвердження проведення таких розрахунків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач порушив зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо загальної вартості наданих послуг з розподілу наданих позивачем в період часу з 01.10.2020 по 01.07.2021, та сум грошових коштів, сплачених у якості оплати цих послуг.

Сутність спору полягає у різних підходах для врахування проведених відповідачем оплат, адже відповідач вважає, що позивачем безпідставно не враховано всіх сум сплачених ним за розрахунковий період, що відповідно свідчить про відсутність підстав для нарахування штрафу.

Дослідивши матеріали справи та умови укладеного сторонами Договору, судом встановлено наступне.

Відповідно до пунктів 3, 4 Додатку 2 до Договору оператор системи надає постачальнику рахунок для оплати планової вартості послуг з розподілу (передачі) на розрахунковий період по групі споживачів, які обрали спосіб оплати послуг з розподілу постачальником на електронну пошту постачальника (або за письмовим зверненням постачальника іншим прийнятним для сторін засобом комунікації) до 12-ї години дня 22-числа місяця, що передує розрахунковому, в електронному вигляді. В рахунку обов`язково зазначається плановий обсяг електроенергії (кВт*г) на місяць в цілому та вартість послуги розподілу (грн).

Як вже зазначається в матеріалах справи наявні рахунки щодо оплати планової вартості послуг з розподілу за період з 01.10.2020 по 01.07.2021, факт отримання яких відповідачем не заперечувався.

Пунктом 5.3 Додатку 2 до Договору встановлено, що у разі незгоди постачальника з розрахованою оператором системи планованою вартістю послуг з розподілу (передачі) постачальник зобов`язаний сплатити визначену оператором системи вартість послуг у повному обсязі та надати оператору системи свої обґрунтовані письмові заперечення. Наявність таких заперечень не є підставою для відстрочення строку оплати планованої вартості послуг з розподілу (передачі), її неоплати, тощо. У разі прострочення постачальником сплати авансового платежу настають наслідки передбачені п. 5.5 до Додатку 2 до Договору.

Пунктом 5.5 додатку № 2 Договору передбачено, що у разі прострочення сплати планової вартості послуг з розподілу постачальник сплачує оператору системи розподілу штраф у розмірі 1,5 % від вартості послуг з розподілу, що надаються кожному з споживачів постачальника, за період з дати початку постачання електричної енергії та/або зміни способу оплати споживачем послуг з розподілу у розрахунковий період до кінця календарного місяця, в якому почалось постачання та/або було змінено спосіб оплати споживачем послуг з розподілу.

Та як вже зазначалося, згідно п. 5.6 Додатку 2 до Договору постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду, здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100 % обсягу електроенергії, що підлягає розподілу.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що згідно умов договору сторони домовилися, що оплата планової вартості послуг з розподілу здійснюється до 25 числа місяця включно, а у разі прострочення її сплати у визначений строк, наступає відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 1,5%.

При цьому відповідач помилково вважає, що оплата планової вартості послуг повинна здійснюватися ним у період з 1 дня місяця по останній день місяця надання послуг, адже така його позиція не відповідає наведеним вище умовам договору.

До того ж, відповідно до п. 7 Додатку 2 до Договору сума, яка була сплачена Постачальником понад повну поточну оплату вартості розподілу електричної енергії за розрахунковий місяць зараховується Оператором системи, як погашення заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії з найдавнішим терміном її виникнення, з урахуванням ПДВ. У випадку відсутності простроченої заборгованості, сума, яка була сплачена Постачальником в розрахунковому місяці понад повну поточну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії за розрахунковий період, зараховується Оператором системи, як авансовий платіж на наступний розрахунковий період.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку суми прострочення планової вартості послуг з розподілу позивачем було враховано як авансовий платіж на наступний розрахунковий період наступні суми, які утворилися станом на 25 число місяця з урахуванням фактичних нарахувань за поточний розрахунковий період, а саме: у жовтні 2020 року враховано як авансовий платіж 8229,02 гривень в оплату планових нарахувань жовтня 2020 року, у грудні 2020 року враховано як авансовий платіж 25859,71 гривень в оплату планових нарахувань грудня 2020 року, у квітні 2021 року враховано як авансовий платіж 43086,06 гривень в оплату планових нарахувань квітня 2021 року. В інші місяці залишок коштів, які зараховувалися в оплату авансу станом на 25 число, відсутні, що вбачається із колонки 13 Довідки про розрахунки, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Суд також погоджується із твердженнями позивача, що відповідач в своєму розрахунку враховує в оплату планової вартості послуг з розподілу усі кошти, що надійшли в розрахунковому періоді за фактичну розподілену електричну енергію та додатково додає ще місяць для оплати начебто планової вартості послуг, що не відповідає умовам договору, а саме: в оплату планової вартості послуг за листопад 2020 року, яка сплачується до 25.10.2020, відповідач враховує оплату за 27,29 гривень та 30.10.2020; в оплату планової вартості послуг за грудень 2020 року, яка сплачується до 25 листопада 2020 року, відповідач враховує оплату за 30.11.2020; в оплату планової вартості послуг за січень 2021 року, яка сплачується до 25 грудня 2020 року, відповідач враховує оплату за 30.12.2020; в оплату планової вартості послуг за лютий 2021 року, яка сплачується до 25.01.2021, відповідач враховує оплату за 27.01.2021; в оплату планової вартості послуг за березень 2021 року, яка сплачується до 25 лютого 2021 року, відповідач враховує оплату за 26.02.2021; в оплату планової вартості послуг за квітень 2021 року, яка сплачується до 25 березня 2021 року, кошти в даний місяць взагалі не надходили по даному договору; відповідач враховує оплату за 23.04.2021 в оплату планової вартості послуг за травень 2021 року, яка сплачується до 25.04.2021; відповідач враховує оплату за 28.05.2021, в оплату планової вартості послуг за червень 2021 року, яка сплачується до 25.05.2021; відповідач враховує оплату за 29 та 30 червня 2021 року, в оплату планової вартості послуг за червень 2021 року, яка сплачується до 25.06.2021.

Таким чином, відповідачем помилково враховані платежі, які були здійснені після строку настання дати оплати (25 число) планової вартості послуг з розподілу, що не узгоджується із умовами договору.

Здійснивши власну перевірку розрахунку суми штрафу, про стягнення якого позивачем подано позов в межах розглядуваної справи, з урахуванням викладених вище висновків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 22327,20 гривень штрафу, підставно нарахованого згідно п. 5.5. договору.

Згідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати з оплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» (07200, Київська обл., Іванківський район, смт Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 86, код: 38286732) на користь приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20, код: 41946011) 22327,20 гривень штрафу та 2270,00 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2022.

Суддя Р.М. Колесник