УХВАЛА

м. Київ

26.01.2022Справа № 910/13367/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про ухвалення додаткового рішення з метою розподілу судових витрат, понесених відповідачем по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо"

про стягнення 4 408 423,79 грн, -

Представники сторін:

від позивача: Якімлюк Н.О.;

від відповідача: Савінський К.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про стягнення 4 408 423,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором від 16.10.2018 про будівництво (передачу забудовнику прав на виконання частини функцій замовника будівництва для спорудження на земельній ділянці об`єкта будівництва) в частині реалізації проекту забудови, внаслідок чого, на думку заявника, у останнього на підставі п.5.21 договору виникло право на майнових прав на об`єкти нерухомого майна (житлові приміщення), які було передано відповідачу у порядку абз.3 п.7.1 договору. Правовою підставою позову позивачем визначено приписи ст.1213 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 18.08.2021 відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 15.09.2021.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що згідно акту від 02.04.2019 приймання-передачі майнових прав позивачем було передано ОСОБА_1 майнові права лише на 5 об`єктів, а не десять як передбачено додатком до договору про будівництво, до того ж, у вказаному акті вказано про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" в якості оплати за вказані майнові права грошових коштів в сумі 5 004 000 грн.

15.09.2021 судом було відкладено підготовче засідання на 20.10.2021.

У судовому засіданні 20.10.2021 судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 . При цьому, суд виходив з того, що внаслідок ухвалення судового рішення по справі у означеної особи не виникне нових прав та обов`язків, не буде змінено вже існуючих чи припинено.

20.10.2021 судом було відкладено підготовче засідання на 24.11.2021.

У судовому засіданні 24.11.2021 судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/10340/21.

24.11.2021 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2021.

01.12.2021 до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 01.12.2021 залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про стягнення 4 408 423,79 грн.

09.12.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про ухвалення додаткового рішення по справі з метою розподілу судових витрат, понесених відповідачем.

Ухвалою від 10.12.2021 судом було призначено розгляд заяви на 22.12.2021.

21.12.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій останнім проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" заперечено, з огляду на те, що заявником не доведено обставин понесення судових витрат саме внаслідок необґрунтованих дій позивача, а також зауважено на не співмірності заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

22.12.2021 у зв`язку із перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному, судове засідання не відбулось.

06.01.2022 представником відповідача було подано заперечення проти доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг", зокрема вказано, що неправомірна поведінка позивача полягала в зверненні до Господарського суду міста Києва із заявою про залишення позову без розгляду безпосередньо у день судового засідання з розгляду справи по суті, безпідставному обмеженні прав відповідача, покладенні на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорадо" значних репутаційних ризиків, а також те, що позов у справі був поданий після відкриття судом провадження у справі №910/10340/21 про визнання зобов`язань за договором від 16.10.2018 про будівництво (передачу забудовнику прав на виконання частини функцій замовника будівництва для спорудження на земельній ділянці об`єкта будівництва) припиненими, а також після вжиття ухвалою від 17.06.2021 по справі №910/9743/21 заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" та будь-яким іншим особам здійснювати забудову земельної ділянки. До того, у поданих запереченнях заявником наголошено на безпідставності та доказовій необґрунтованості тверджень позивача про неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 10.01.2022 розгляд заяви відповідача було призначено на 26.01.2022.

Представником відповідача у судовому засіданні 26.01.2022 було надано усні пояснення по суті заяви, згідно змісту яких вимоги про стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу підтримано.

Представником позивача проти задоволення зави відповідача було надано заперечення.

Розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про ухвалення додаткового рішення з метою розподілу судових витрат, суд дійшов висновку щодо відмови в її задоволенні виходячи з такого.

За змістом ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що у ст.130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 -130 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною. Як уже зазначалось, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Таким чином, відповідач повинен обгрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Виходячи з приписів чинного законодавства розмір відшкодування здійснених витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, доводиться саме відповідачем як особою, яка звернулась до суду з відповідною заявою згідно з ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України . При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, саме по собі пред`явлення позову та подання заяви про залишення позову без розгляду в порядку ст.226 Господарського процесуального кодексу України не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, відповідачем не було надано, як до суду доказів на підтвердження своєї позиції щодо необґрунтованих дій з боку позивача, в тому числі згідно з вимогами ч. 9 ст. 129 цього Кодексу (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони).

Оцінюючи доводи відповідача, судом враховано, що ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При цьому ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд звертає увагу заявника на те, що саме по собі пред`явлення позову та подання заяви про залишення позову без розгляду в порядку ст.226 Господарського процесуального кодексу України не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

При цьому, обставини щодо звернення позивача із заявою про залишення позову без розгляду безпосередньо у день судового засідання з розгляду справи по суті ніяким чином не вказують на необґрунтованість процесуальний дій позивача, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1, 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

У даному випадку позивачем було подано заяву про залишення позову без розгляду до моменту відкриття судом судового засідання з розгляду справи по суті. В контексті означеного судом враховано, що зі змісту ч.3 ст.201 Господарського процесуального кодексу України полягає, що розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим судового засідання відкритим. У даному ж випадку процесуальне право на подачу заяви про залишення позову без розгляду було реалізоване позивачем до моменту відкриття розгляду справи по суті, а отже, не є неправомірним.

До того ж, з наданого відповідачем розрахунку понесених судових витрат вбачається, що здебільшого останні понесено на оплату послуг адвоката із аналізу документів, наданих клієнтом, підготовку відзиву на позов, відповіді на відзив та участь у судових засіданнях, тобто, означені витрати ніяким чином не пов`язані із моментом подачі позивачем заяви про залишення позову без розгляду, оскільки порядок та строки подачі таких заяв були визначені судом в ухвалі про відкриття провадження. Крім того, суд зауважує, що нормами чинного законодавства визначено можливість сторони приймати участь у судових засіданнях шляхом направлення представника у порядку самопредставництва або адвоката. Більш того, жодного разу судом явка представника відповідача у судове засівання обов`язковою не визнавалась.

Крім того, посилання відповідача на безпідставне обмеження його прав, покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорадо" значних репутаційних ризиків, а також те, що позов у справі був поданий після відкриття судом провадження у справі №910/10340/21 про визнання зобов`язань за договором від 16.10.2018 про будівництво (передачу забудовнику прав на виконання частини функцій замовника будівництва для спорудження на земельній ділянці об`єкта будівництва) припиненими, а також після вжиття ухвалою від 17.06.2021 по справі №910/9743/21 заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Будбілдінг" та будь-яким іншим особам здійснювати забудову земельної ділянки ніяким чином не вказують на те, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу (а саме згідно переліку послуг, який визначено в розрахунку відповідних витрат) в межах справи №910/13367/21 було понесено саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, за висновками суду, відповідачем належним чином не обгрунтовано понесення саме внаслідок необґрунтованих дій позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, передбачених законом підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем витрат по справі не встановлено, а тому господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені вимог про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на вказане, за висновками суду, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про ухвалення додаткового рішення з метою розподілу судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорадо" про ухвалення додаткового рішення з метою розподілу судових витрат залишити без задоволення.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2022.

Суддя В.В. Князьков