ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3027/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Комар Євгена Григоровича, м. Лозова
до Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова
про стягнення 182372,77 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Полехін Д.О., за ордером № 1077064 від 17.01.2022 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Комар Євген Григорович, м. Лозова звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова, в якій просить суд стягнути з відповідача 182372,77 грн. в погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги (цесії) № 2/05 від 31 травня 2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 серпня 2021 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця Комар Євгена Григоровича, м. Лозова до Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова про стягнення 182372,77 грн. залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Фізичною особою-підприємцем Комар Євгеном Григоровичем усунено недоліки шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 12 жовтня 2021 року на 11:20 годин.

06 жовтня 2021 року через канцелярію суду, Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області подано заяву (вхідний № 23575) про перенесення судового засідання, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 08 листопада 2021 року на 14:40 годин.

20 жовтня 2021 року через канцелярію суду, Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області подано відзив (вхідний № 24603), який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

08 листопада 2021 року через канцелярію суду, Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області подано клопотання (вхідний № 26121) про перенесення судового засідання, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 08 листопада 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 17 листопада 2021 року на 15:30 годин.

17 листопада 2021 року через канцелярію суду, Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області подано письмові пояснення (вхідний № 27164), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 листопада 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 20 грудня 2021 року та відкладено підготовче засідання .

Протокольною ухвалою суду від 17 листопада 2021 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 07 грудня 2021 року на 11:20 годин.

07 грудня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Комар Євгеном Григоровичем подано заперечення (вхідний № 28831), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 07 грудня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 грудня 2021 року на 11:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 20 грудня 2021 року, на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву на 18 січня 2022 року на 12 годин.

04 січня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Комар Євгеном Григоровичем подано клопотання (вхідний № 106), в якому Фізична особа-підприємець Комар Євген Григорович просить розглядати справу без його участі. Суд задовольняє клопотання позивача та долучає його до матеріалів справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, у наданому запереченні та клопотанні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03 лютого 2020 року між Комунальним підприємством "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області (замовником) та Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (виконавцем, відповідачем) було укладено договір № 26 про закупівлю послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пункту 1.1 договору № 26 виконавець зобов`язується у 2020 році надати замовникові, відповідно до Технічного завдання, послуги, а змовник прийняти і оплатити такі послуги.

03 лютого 2020 року між Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (замовником) та Приватним підприємством "Бумеранг-1" (виконавцем) укладено договір № 2 про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 1.1. договору № 2 виконавець зобов`язується у 2020 році надати замовникові, відповідно до Калькуляції та Технічного завдання, послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Таким чином Комунальним підприємством "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області укладено договір № 26 з Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, як з підрядником, а в подальшому Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області укладено договір № 2 з Приватним підприємством "Бумеранг-1", як з субпідрядником.

Пунктом 10.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє з 03 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з актів здачі-приймання виконаних робіт за 2020 рік, на виконання умов вищенаведеного договору № 2, Приватне підприємство "Бумеранг-1" з лютого по грудень 2020 року належним чином виконано роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення житлових будинків мікрорайонів № 1 га № 5. Зазначені послуги прийняті замовником у повному обсязі та без претензій та застережень, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін Актами за зазначені періоди.

Однак, оплату робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем колодного водопостачання та водовідведення в повному обсязі проведено не було.

Розрахунки між Комунальним підприємством "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області та Дочірнім підприємством "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області відповідно до договору № 26 про закупівлю послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, розрахунки проведені в повному обсязі. Вказаний факт підтверджується депутатським зверненням та відповіддю на нього.

Станом на травень 2021 року у Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області перед Приватним підприємством "Бумеранг-1" утворилася заборгованість в розмірі 182372,77 грн.

31 травня 2021 року між Приватним підприємством "Бумеранг-1" та фізичною особою- підприємцем Комар Євгеном Григоровичем (позивачем) укладено договір № 2/05 про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до вимог договору відступлення права вимоги від 31 травня 2021 року до фізичної особи - підприємця Комар Євгена Григоровича переходить право вимоги 182372,77 грн. з Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області за договором № 2 від 03 лютого 2020 року.

02 червня 2021 року фізична особа- підприємець Комар Євген Григорович повідомив про те що він набув право вимоги 182372.77 грн з Дочірнього підприємства "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області за договором № 2 від 03 лютого 2020 року.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно договору № 2 строк дії договору до 31 грудня 2020 року, або до повного о виконання. Відповідно до пункту 6.2.5. договору замовник залишає за собою право відстрочки платежу по цьому договору у строк до 31 грудня 2023 року включно без настання для нього будь яких негативних юридичних наслідків. Вимоги договору щодо повідомлення виконавця щодо відстрочення платежу у тридцятиденний термін після кожного підписаного належним чином акту прийняття послуг шляхом направлення простого поштового відправлення на адресу виконавця Приватного підприємства "Бумеранг-1". У відзиві на позовну заяву замовник не заперечує заборгованість і має намір сплатити її повну вартість.

З матеріалів справи вбачається, що викладений позивачем і доданий до матеріалів справи договір про відступлення права вимоги має всі ознаки факторингу і є таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства.

На підтвердження операції з перерахування коштів Приватному підприємству "Бумеранг-1" позивачем не була надана суду квитанція про сплату вартості договору.

Позивач зазначає, що відповідно до частини 3 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. Предметом договору купівлі-продажу, на підставі якого відбувається відступлення права вимоги, є право майнової (не грошової) вимоги. Предметом договору факторингу згідно із частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України є виключно право грошової, а не будь-якої майнової вимоги. Окрім того, згідно із частиною 1 статті 1084 Цивільного кодексу України договір факторингу розглядається як різновид купівлі фактором права грошової вимоги у клієнта. Це означає, що право грошової вимоги може бути предметом купівлі, але виключно за договором факторингу, а не загальної купівлі-продажу.

Позивачем в додатках до позову надано договір №2/05, в якому майнова вимога на 182372,77 грн була отримана під відступлення права грошової вимоги, тобто спочатку фактор передав 127660,93 грн грошових коштів, після чого клієнт відступив йому своє право грошової вимоги (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України). На підставі договору купівлі-продажу до нового кредитора переходить не повний обсяг прав та обов`язків сторони у зобов`язанні, а лише право вимоги боргу майнового (не грошового) характеру (частина 3 статті 656 Цивільного кодексу України).

За договором факторингу фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (частина 1 статті 1084 Цивільного кодексу України). Параграф 1 глави 54 Цивільного кодексу України "Загальні положення про купівлю-продаж" не передбачає надання покупцем права вимоги її продавцю послуг додаткового характеру, пов`язаних із цією вимогою. В договорі №2/05 наданим позивачем викладено про перехід всіх прав первісного кредитора. За умовами цього договору про відступлення права вимоги фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Згідно пункту 4 договору про відступлення права вимоги за первісним договором Приватного підприємства "Бумеранг-1", Фізична особа-підприємець Комар Євген Григорович набув права вимоги виключно на всі грошові кошти, які можна одержати у зв`язку з отриманим правом вимоги за кредитним договором, що є також ознакою договору факторингу.

Отже, суд вважає, що документи додані позивачем дають підстави стверджувати, що цей договір за своєю правовою природою є договором факторингу.

Таким чином Фізична особа-підприємець Комар Євген Григорович не мав права укладати договір купівлі-продажу права вимоги, тому що укладення вказаного договору є фінансовою послугою.

Враховуючи позицію Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 910/2489/18 однією і відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення права вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження клієнта за плату, тобто взамін права вимоги клієнт отримує від фактора послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження клієнта, з обов`язком клієнта оплатити користування ними. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу (аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 10 липня 2015 року у справі № 6-301цс15).

В постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 3-226гс16 та від 25 травня 2016 року у справі № 3-254гс16 викладено правову позицію, згідно з якою якщо договір між сторонами передбачає передачу права грошової вимоги проти виплати коштів або обов`язку їх виплатити, то фактично має місце фінансування однієї сторони іншою. Такі відносини мають ознаки факторингу, а отже, новий кредитор повинен мати статус банку або фінансової установи, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 350 Господарського кодексу України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

Згідно статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статтей 512, 1077, проведено розмежування правочииів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України, статті 350 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина 2 статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина 3 статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Відповідно до статті 350 Господарського кодексу України фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших слуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах 1 та 2 статті 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Матеріали справи свідчать, що Приватне підприємство "Бумеранг-1" (первісний кредитор) уступив грошову вимогу Дочірньому підприємству "Комунсервіс-2" Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (боржнику) в обмін на грошові кошти в сумі 127660,93 грн, які Фізична особа-підприємець Комар Євген Григорович (новий кредитор) зобов`язався сплатити первісному кредитору, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "27" січня 2022 р.

Суддя П.В. Хотенець