СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Харків Справа № 922/620/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю:

ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Металобази Комекс" - Демчана О.І., свідоцтво № 1732 від 11.11.2015;

представника ТОВ "ФК "Експерт Інвест" - Лабатюка Я.М., довіреність б/н від 15.09.2021, свідоцтво № 6925/10 від 05.09.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Експерт Інвест" (вх. №3408 Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.10.2021 у справі № 922/620/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер-Буд", м.Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металобази Комекс", м.Харків,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2020 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№15269), в якій арбітражний керуючий Демчан О.І. просить суд: 1) прийняти до розгляду та задовольнити заяву про визнання недійсним правочину боржника та витребування майна з чужого незаконного володіння; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1895, який укладено між ТОВ "Металобази Комекс" та ТОВ "Плюс-Атлас" (предмет договору - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівля контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га з кадастровим номером :09:524:0111); 3) витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Барго" на користь ТОВ "Металобази Комекс" нерухоме майно - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ.44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 4) визнати за ТОВ "Металобази Комекс" право власності на наступне нерухоме майно: лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 5) судові витрати покласти на ТОВ "Плюс-Атлас".

Обґрунтовуючи свою правову позицію, викладену у поданій заяві, ліквідатор зазначає про те, що договір від 28.08.2014 про відчуження нерухомого майна на користь ТОВ "Плюс-Атлас" призвів до припинення господарської діяльності боржника та втрату можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед кредиторами; також, ліквідатор зазначає, що відповідний договір укладено із заінтересованими особами та на користь заінтересованих по відношенню до боржника осіб.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2021 у справі № 922/620/15 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за №1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 15269 від 03.07.2020), з урахуванням уточнень.

Відмовляючи в задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014 місцевий господарський суд виходив з того, що:

1)оскільки вчинення спірного правочину від 28.08.2014 та порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Металобази Комекс" ухвалою суду від 17.02.2015 мали місце до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутствам, а договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014 укладено протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство (тобто в межах підозрілого періоду, визначеного статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") наявні підстави для поширення на спірні правовідносини у цій справі положень статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного до 21.10.2019;

2)відсутні докази, що безпосередньо покупець - ТОВ "Плюс-Атлас" є пов`язаною з боржником чи афілійованою юридичною особою;

3)матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належало ТОВ "Металобази Комекс", існували якість обтяження, арешти, інші заборони чи обмеження у використанні та розпорядженні нерухомими майном, що було відчужено за даним договором.

4)ліквідатором не надано жодних належних доказів у розумінні статті 86 ГПК України, які б свідчили про те, що припинення господарської діяльності боржника (з урахуванням видів його діяльності) та неподання ним контролюючому органу декларацій пов`язано саме з відчуженням нерухомого майна ТОВ "Металобази Комекс".

ТОВ "ФК "Експерт Інвест" з відповідною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, прийняти нове рішення яким, задовольнити заяву ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за №1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 15269 від 03.07.2020), з урахуванням уточнень.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про надання неналежної правової оцінки обставині: 1)припинення господарської діяльності боржника та втрати можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед кредиторами укладенням спірного правочину; 2) укладення оспорюваного правочину із заінтересованими особами та на користь заінтересованих по відношенню до боржника осіб.

Детального рух у справі на стадії апеляційного перегляду справи відображено в процесуальних документах Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 розгляд справи відкладено на 24.01.2022 о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

У судове засідання, яке відбулось 24.01.2022, з`явились представник ТОВ "ФК "Експерт Інвест" та арбітражний керуючий Демчан О.І.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

28.08.2014 між ТОВ "Металобази Комекс" та ТОВ "Плюс-Атлас" укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1895, відповідно до умов якого ТОВ "Металобази Комекс" (продавець) передає у власність, а ТОВ "Плюс-Атлас" (покупець) приймає та сплачує вартість за ціною та у порядку, що передбачена цим договором наступне нерухоме майно: лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу ринкова вартість вищезазначеного майна відповідно до висновку про незалежну оцінку, складеного суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем Баранник І.В., склала 32400,00 грн.

Згідно з п. 4 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж вчинено за 32400,00 грн, які покупець (ТОВ "Плюс-Атлас") зобов`язується перерахувати на поточний рахунок продавця (ТОВ "Металобази Комекс") протягом 30 днів з дня підписання цього договору.

За вищезазначеним договором ТОВ "Плюс-Атлас" сплатив грошові кошти у розмірі 32400,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку № 019 АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.02.2015 за заявою ТОВ "Майстер-Буд" порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Металобази Комекс", визнано розмір безспірних вимог ТОВ "Майстер-буд" у сумі 508975,92 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою Господарського суду Харківської області від 11.08.2015 ТОВ "Металобази Комекс" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Плецьку Ю.В.

13.10.2016 між ТОВ "Плюс-Атлас" та ТОВ "Барго" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1240, відповідно доумов якого ТОВ "Плюс-Атлас" (продавець) передає у власність, а ТОВ "Барго" (покупець) приймає та сплачує вартість за ціною та у порядку, що передбачена цим договором наступне нерухоме майно: лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111.

Згідно з п. 2 договору купівлі-продажу згадане нерухоме майно належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.08.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1895 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. за реєстраційним номером 01, номер права власності продавця 6820613.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу згідно з висновком про незалежну ринкову вартість лісоскладу (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлі контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, від 13.10.2016, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Приват Юр Груп", яке має сертифікат ФДМУ № 107/16 суб`єкта оціночної діяльності, виданий 09.02.2016, ринкова вартість вищезазначеного нерухомого майна склала 32400,00 грн.

Згідно з п. 4 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж вчинено за 32400,00 грн, які покупець (ТОВ "Барго") зобов`язується перерахувати на поточний рахунок продавця (ТОВ "Плюс-Атлас") протягом 60 днів з дня підписання цього договору.

З квитанції № 62 від 21.11.2016 вбачається, що ТОВ "Барго" сплатило ТОВ "Плюс-Атлас" 32400,00 грн за нерухоме майно згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 13.10.2016.

Ліквідатор ТОВ "Металобази Комекс" арбітражний керуючий Демчан О.І., звертаючись до суду із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. № 15269), вказує, що договір від 28.08.2014 про відчуження нерухомого майна на користь ТОВ "Плюс-Атлас" таким, що призвів до припинення господарської діяльності боржника та втрату можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед кредиторами; оспорюваний договір укладено із заінтересованими особами та на користь заінтересованих по відношенню до боржника осіб; зазначене, на думку арбітражного керуючого Демчана О.І., є підставами для визнання оскаржуваного правочину недійсним та, як наслідок, витребування спірного майна у його теперішнього власника - ТОВ "Барго" на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №274858064 від 15.09.2021 власником спірного майна є ТОВ "Барго".

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За приписами частини першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідний правовий висновок щодо застосування ч. 1 ст. 58 Конституції України викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15.

Щодо застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства під час вирішення питання про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником до набрання чинності та введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Вищезазначена норма кореспондується з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства. Такі ж самі положення містила ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 19.01.2013).

Суд зазначає, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено 28.08.2014, тобто у період дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19.01.2013, що діяла до 21.10.2019, умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника в якому було врегульовано статтею 20.

Так, статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 19.01.2013) було передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Порівняльний аналіз приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства та статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" свідчить, що відповідні статті містять аналогічні за цільовою спрямованістю норми, направлені унеможливити вчинення боржником фраудаторних дій у "підозрілий період".

Відмінності приписів цих норм не зачіпають суті підстав визнання правочинів боржника недійсними та зводяться, зокрема, до такого: 1) Кодекс України з процедур банкрутства відмовився від конструкції "спростування майнових дій боржника"; 2) Кодекс України з процедур банкрутства незначно, але розширив підстави визнання недійсними правочинів боржника за рахунок укладення договору із заінтересованою особою та укладення договору дарування; 3) Кодекс України з процедур банкрутства запровадив двочленну класифікацію підстав недійсності правочинів - деякі правочини можуть бути визнані недійсними лише будучи вчиненими як після відкриття провадження у справі про банкрутство, так і протягом трьох років до цього, а деякі - лише у разі їх вчинення протягом трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство; 4) Кодекс України з процедур банкрутства істотно розширив часові межі "підозрілого періоду": з одного року до трьох років.

Вищезазначений правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16.

Крім того, у зазначеній постанові Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства дійшов висновку, що норми цієї статті з урахуванням приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм Кодексу України з процедур банкрутства, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Такий строк з огляду на вступ в дію Кодексу України з процедур банкрутства 21.10.2019 може повноцінно діяти лише у разі відкриття відповідного провадження після 21.10.2022.

На підтвердження такого розуміння застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить також усталений в судовій практиці підхід щодо застосування норм закону під час визнання правочину недійсним, згідно з яким відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Крім того, у вказаній постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зазначив про те, що підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в статті 42 Кодексу України з процедур банкрутствам, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного до 21.10.2019. Тому приписи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутствам у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутствам, тобто до 21.10.2019. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскільки вчинення спірного правочину від 28.08.2014 та порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Металобази Комекс" ухвалою суду від 17.02.2015 мали місце до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутствам, а договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014 укладено протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство (тобто в межах підозрілого періоду, визначеного статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), суд доходить висновку щодо наявності підстав для поширення на спірні правовідносини у цій справі положень статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного до 21.10.2019.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного Кодексу.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як убачається із заяви ліквідатора та його пояснень, він вважає, що існують підстави для застосування статей 203, 215, 234 ЦК України та ч. 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим. Крім того, на думку ліквідатора, оскаржуваний правочин відповідає ознакам фраудаторного (вчиненого боржником на шкоду кредиторам).

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника (постанова Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Зазначаючи про неправомірність позиції ліквідатора місцевий господарський суд виходив з того, що:

1)відсутні докази пов`язаності безпосереднього покупця - ТОВ "Плюс-Атлас" з боржником чи афілійованою юридичною особою;

2)матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належало ТОВ "Металобази Комекс", існували якість обтяження, арешти, інші заборони чи обмеження у використанні та розпорядженні нерухомими майном, що було відчужено за даним договором.

3)ліквідатором не надано жодних належних доказів у розумінні статті 86 ГПК України, які б свідчили про те, що припинення господарської діяльності боржника (з урахуванням видів його діяльності) та неподання ним контролюючому органу декларацій пов`язано саме з відчуженням нерухомого майна ТОВ "Металобази Комекс".

Втім колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вже встановлено вище, 28.08.2014 між боржником та ТОВ "Плюс-Атлас" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за ринковою вартістю, визначеною у висновку про незалежну оцінку, складеному суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем Баранник І.В., покупцем здійснено повний розрахунок за договором, проведено реєстрацію його права власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Поряд з цим з наданих учасниками спору документації та матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Металобази Комекс" ухвалою суду від 17.02.2015 року розпорядником майна боржника проведено інвентаризацію активів банкрута, в результаті чого встановлено відсутність будь-яких активів.

Під час проведення ліквідаційної процедури з 11.08.2015 ліквідаторами не встановлено наявність будь-яких активів у ТОВ "Металобази Комекс", крім дебіторської заборгованості.

18.11.2015 Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську прийнято рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ у зв`язку із неподанням контролюючому органу протягом 12 послідовних податкових місяців декларації із ПДВ, яка свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою Формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

В якості свідчення відсутності будь-яких основних засобів у ТОВ "Металобази Комекс" для здійснення господарської діяльності, після відчуження рухомого та нерухомого майна на користь ТОВ "Плюс-Атлас", колегія суддів враховує таку документацію:

-інформаційну довідку №197633216 від 24.01.2020, що свідчить про відсутність нерухомого майна, зареєстрованого за банкрутом;

-витяг із державного реєстру обтяжень рухомого майна №Р22539 від 24.01.2020, зміст якого свідчить про обтяження товарів в обороті банкрута на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", правонаступником якого є Товариство обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експерт Інвест", однак майно у ліквідаційній процедурі ліквідаторами не виявлено;

-лист ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.02.2020 №33-4-0.222-1487/2-20, зміст якого свідчить про відсутність земельних ділянок, зареєстрованих за банкрутом;

-лист РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 12.02.2020 №31/4-551, зміст якого свідчить про відсутність т/з, зареєстрованих за банкрутом;

-лист АТ "Українська залізниця" від 17.02.2020 №59/285, зміст якого свідчить про відсутність залізничного транспорту, зареєстрованого за банкрутом;

-лист ГУ Держпродспоживслужби в Луганській області №01-11/480 від 17.02.2020, зміст якого свідчить про відсутність сільськогосподарської техніки та інших механізмів, зареєстрованої за банкрутом;

-лист ГУ Регіональної статистики №02-75/10 від 06.02.2020, зміст якого свідчить про відсутність корпоративних прав банкрута.

Окрім вказаного майна до активів підприємства відносилися:

-дебіторська заборгованість контрагентів;

-товари в обороті, які знаходилися в заставі АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на підставі договору застави №КМ-455Г від 10.01.2011 та в заставі ПАТ "ВТБ Банк" на підставі договору застави №4/11В-ТО-1 від 25.03.2011.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що на момент відчуження активів за оспорюваним договором ТОВ "Металобази Комекс" мало зобов`язання перед кредиторами із оплати заборгованості у вигляді грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону про банкрутство грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Станом на момент укладення оспорюваного договору перед кредиторами боржник мав наступний обсяг грошових зобов`язань:

-заборгованість у розмірі 498 996,00 грн перед ТОВ "Майстер-Буд" на підставі рахунку на оплату №МС-000023/0 від 05.08.2013;

-заборгованість у розмірі більше 4 млн доларів США перед Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" за кредитним договором № 4/1 від 21.03.2011 (право вимоги за яким у подальшому було набуто скаржником).

Згідно п.2.4 Договору №8 про внесення змін до кредитного договору №4/11В від 25.03.2011 між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та ТОВ "Металобази Комекс" у боржника починаючи з 31.12.2012 був обов`язок із погашення кредиту згідно графіку.

Станом на 17.02.2015 заборгованість складала 4 282 477,28 дол. США.

За кредитним договором ТОВ "Металобази Комекс" отримало кредиту сумі 5 195 249,47 дол. США на строк до 31.08.2014 зі сплатою коштів за користування у розмірі 13,1% процентіврічних.

Отже, оспорюваний договір від 28.08.2014 про відчуження нерухомого майна на користь ТОВ "Плюс-Атлас" укладений у період, коли заборгованість перед кредиторами уже існувала. При цьому після відчуження нерухомого майна боржник втратив можливість здійснювати свою господарську діяльність, отримувати від неї доходи та погашати борги перед кредиторами - ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Майстер-Буд".

З наведеного вбачається, що унаслідок укладення між ТОВ "Металобази Комекс" та ТОВ "Алюс-Атлас" договору купівлі продажу від 28.08.2014

-було унеможливлено подальшу господарську діяльність боржника, а отже і сплату грошових зобов`язань останнього;

-із складу ліквідаційної маси вибув значний обсяг майна, за рахунок якого кредитори боржника могли задовольнити власні правомірні вимоги

Вищезазначене в своїй сукупності підтверджує обґрунтованість позиції апелянта та ліквідатора про взяття боржником на себе зобов`язання до порушення справи про банкрутство, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, як підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним в порядку статей 203, 215, 234 ЦК України та ч. 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Щодо посилання апелянта на укладання договору із заінтересованими особами та на користь заінтересованих по відношенню до боржника осіб, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Визнання недійсним правочину, укладеного боржником із заінтересованою особою, як підставу для визнання недійсним такого правочину передбачено статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Поняття заінтересованої особи стосовно боржника передбачено статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Однак, на підставі вищевказаного та з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, до спірних правовідносин застосовуються положення статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які, як вже було зазначено, не містять такої підстави недійсності оспорюваного правочину як укладання боржником договору із заінтересованою особою.

З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції ТОВ "Барго" подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних правовідносин (вх.№ 18604).

Поряд з цим ліквідатором подано заяву про визнання причин пропуску позовної давності поважними (вх.№ 18976), в яких арбітражний керуючий із заявою про застосування строку позовної давності не погодився, висловив думку про наявність підстав вважати причини пропуску строку позовної давності у даній справі поважними.

В обґрунтуванні поданої заяви посилається на обставину набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства 21.10.2019, яка має об`єктивний характер та свідчить про поважність пропуску ліквідатором банкрута строків позовної давності для звернення до суду з заявою про визнання недійсним правочину банкрута, оскільки до 21.10.2019 в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містилися норми, які б надавали арбітражному керуючому право на звернення до суду про визнання недійсними правочинів боржника з підстав їх укладення із заінтересованими особами.

Проаналізувавши подану ТОВ "Барго" заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних правовідносин (вх.№ 18604) та письмові пояснення ліквідатора, колегія суддів дійшла висновку про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності у даній справі з огляду на таке.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17.03.2020 у справі №10/5026/995/2012, Верховний Суд прийшов до наступного висновку:

"За змістом норм в частинах третій, четвертій та п`ятій статті 267 ЦК України, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропуску - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Колегією суддів враховано правові висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, в постановах від 15.05.2018 у справі № 922/2058/17, від 13.11.2018 у справі №924/127/17, від 15.01.2019 у справі № 910/2972/18, від 10.04.2019 у справі № 6/8-09, від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18. від 22.08.2019 у справі № 910/15453/17, від 03.09.2019 у справі № 920/903/17, від 19.11.2019 у справі № 910/16827/17.

Водночас позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причини пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, шо строк було попущено з поважних причині Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

З огляду на необхідність відповідно до положень статті 13 ЦК України оцінювати судом добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права і до моменту звернення з позовом, враховуючи обов`язок суду при вирішенні питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі, стороною якого є боржник, що вирішується у справі про банкрутство, виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру.

У даному випадку колегія суддів враховує обставину зміни арбітражного керуючого у справі, а відтак і відсутність можливості дослідження обставин спору та звернення з позовом до моменту відповідного призначення.

При цьому суд також враховує, що в якості підстави для задоволення заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу, серед іншого, ліквідатор посилається на приписи норм частини другої ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до змісту якої, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник уклав договір із заінтересованою особою.

Норма аналогічного змісту не містилася у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на відмінну від приписів норм частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, аналогом для застосування яких була стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства 21.10.2019 є додатковою обставиною на підтвердження поважності пропуску ліквідатором банкрута строків позовної давності для звернення до суду з заявою про визнання недійсним правочину банкрута, оскільки до 21.10.2019 у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містилися норми, які б надавали арбітражному керуючому право на визнання недійсними правочинів боржника з підстав їх укладення з заінтересованими особами.

Ураховуючи все вищевказане, колегія суддів визнає причини пропуску позовної давності з поданням заяви про визнання недійсним правочину боржника у межах справи про банкрутство №922/620/15 поважними.

За таких обставин колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення вимог заяви в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1895, який укладено між ТОВ "Металобази Комекс" та ТОВ "Плюс-Атлас" (предмет договору - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м.; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівля контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га з кадастровим номером :09:524:0111);

Визнання правочину, вчиненого боржником, недійсним зумовлює необхідність переходу до розгляду інших вимог позивача - щодо витребування майна та визнання права власності на нього, які в контексті цього судового спору є похідними вимогами.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України у разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 906/655/18, від 19.06.2019 у справі № 756/13683/16-ц, від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Оскільки суд апеляційної інстанції встановив законність вимог заяви в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014 підлягають задоволенню також похідні вимоги в частині витребування з володіння ТОВ "Барго" на користь ТОВ "Металобази Комекс" нерухомого майна - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ.44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; визнати за ТОВ "Металобази Комекс" права власності на нерухоме майно: лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.Курсантська, 7, розташованого на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 5) судові витрати покласти на ТОВ "Плюс-Атлас".

Аналізуючи дотримання судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про неповне дослідження судом усіх обставин справи, надання неналежної правової оцінки матеріалам справи на предмет припинення господарської діяльності боржника та втрату ним можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед кредиторами внаслідок укладення оспорюваного правочину, що призвело до неправильного вирішення спору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ТОВ "ФК "Експерт Інвест" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 12.10.2021 у справі № 922/620/15 скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви ліквідатора ТОВ "Металобази Комекс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№15269).

Щодо судових витрат, які складаються з судового збору за подання заяви та апеляційної скарги, то колегія суддів дійшла висновку про їх розподіл відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, п.2, ч.1 статті 275, п.1 п.3 статті 277, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Експерт Інвест" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.10.2021 у справі № 922/620/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТОВ "Металобази Комекс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 1895, та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№15269) задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1895, який укладено між ТОВ "Металобази Комекс" та ТОВ "Плюс-Атлас" (предмет договору - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м.; будівля контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га з кадастровим номером :09:524:0111);

Витребувати з володіння ТОВ "Барго" на користь ТОВ "Металобази Комекс" нерухоме майно - лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м.; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ.44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

Визнати за ТОВ "Металобази Комекс" право власності на нерухоме майно: лісосклад (літ. 32), площею 1890 кв.м; 1/2 частини складу готової продукції транспортного цеху (літ. 40), площею 10446 кв.м; будівлю контейнерного типу (літ. 44-1), площею 24,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.Курсантська, 7, розташовані на земельній ділянці, площею 9,2620 га за кадастровим номером :09:524:0111, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; 5) судові витрати покласти на ТОВ "Плюс-Атлас".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 26.01.2022.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя В.С. Хачатрян