ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 м. Дніпро Справа № 908/3468/13

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційні скарги ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 по справі № 908/3468/13 (суддя Черкаський В.І.), повний текст рішення складено 16.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 по справі № 908/3468/13 (суддя Черкаський В.І.), повний текст додаткового рішення складено 19.02.2021

за позовом - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 )

до відповідача 1 (боржник у справі про банкрутство) Публічного акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20г, )

до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Метизи» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20г, )

до відповідача 3 - Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, )

до відповідача 4 - Публічного акціонерного товариства «ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32, )

до відповідача 5 - Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, )

до відповідача 6 - Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 5 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Інвест» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 9/2, )

про визнання недійсними укладених між Публічним акціонерним товариством «Запорізький сталепрокатний завод» та Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» договору застави рухомого майна від 31.03.2010 № 22-з (зі змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (зі змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (зі змінами та доповненнями); Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» договору застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-3 (із змінами та доповненнями); Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» договору застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-3/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 № 583/16.1-3/11 (із змінами та доповненнями); Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» договору застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-ОЗ-К/К/З (зі змінами та доповненнями) та договору поруки від 22.09.2011 № 249.301 (із змінами та доповненнями)

в межах справи 908/3864/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод», -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

07.06.2018 до Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява (вх. № 1159/08-07/18 від 07.06.2018) про визнання недійсними укладених між Публічним акціонерним товариством «Запорізький сталепрокатний завод» (далі - ПАТ «ЗСЗ») та:

- Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь») договорів застави рухомого майна від 31.03.2010 № 22-з (зі змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (зі змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 31-з (зі змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (зі змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (зі змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 28-з (зі змінами та доповненнями);

- Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») договору застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-З (зі змінами та доповненнями);

- Публічним акціонерним товариством «ПУМБ» (далі - ПАТ «ПУМБ») договорів застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-3/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 № 583/16.1-3/11 (зі змінами та доповненнями);

- Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» договору застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-03-К/К/З (зі змінами та доповненнями) та договору поруки від 22.01.2011 № 1 (зі змінами та доповненнями).

16.10.2020 до Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог по справі № 908/3468/13 про визнання 10 правочинів недійсними, виклавши їх в наступній редакції:

- Визнати недійсними укладені між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» договори застави рухомого майна від 31.03.2010 № 22-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (зі змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (із змінами та доповненнями): ПАТ «Банк Кредит Дніпро» договір застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-3 (зі змінами та доповненнями); ПАТ «ПУМБ» договори застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-З/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 № 583/16.1-З/11 (із змінами та доповненнями); ПАТ «Укрсиббанк» договір застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-03-К/К/З (зі змінами та доповненнями) та договір поруки від 22.09.2011 № 249301 (із змінами та доповненнями).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 у даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 (вх. № 1159/08-07/18 від 07.06.2018) з урахуванням уточнень (вх. № 20391/08-08/20 від 16.10.2020) задоволено частково.

Визнано недійсними:

- Договори застави рухомого майна від 31.03.2010 № 22-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (із змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (із змінами та доповненнями) укладених між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк»;

- Договори застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-З/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 № 583/16.1-З/11 (із змінами та доповненнями) укладених між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «ПУМБ»;

- Договір застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-ОЗ-К/К/З (зі змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Укрсиббанк»;

- Договір поруки від 22.09.2011 № 249301 (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Укрсиббанк».

Стягнуто з ПАТ «ЗСЗ» на користь ОСОБА_1 7048,00 грн - судового збору за подання позову.

Стягнуто з ПАТ «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 3524,00 грн - судового збору за подання позову.

Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 1762,00 грн - судового збору за подання позову.

Стягнуто з ПАТ «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1 1762,00 грн - судового збору за подання позову.

В частині визнання недійсними Договору застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-3 (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ПАТ «ЗСЗ» та Договору застави рухомого майна від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями), укладеного між ТОВ «ТД «Метизи» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 частково задоволено заяву позивача про здійснення розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення (вх. № 2876/08-08/21 від 16.02.2021).

Стягнуто з ПАТ «ЗСЗ» на користь ОСОБА_1 5800,00 грн - витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Стягнуто з ПАТ «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 5800,00 грн - витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 5800,00 грн - витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Стягнуто з ПАТ «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1 5800,00 грн - витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

В іншій частині відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржує їх в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить (з урахуванням заяви про виправлення описки в апеляційній скарзі) частково скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 у справі № 908/3468/13 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними:

- Договору застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-З (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ПАТ «ЗСЗ»;

- Договору застави рухомого майна від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Частково скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 у справі № 908/3468/13 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на його користь 5800,00 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована частково неправильними висновками покладеними місцевим господарським судом в основу оскаржуваних рішення та додаткового рішення, оскільки:

- судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору застави рухомого майна від 08.04.2010 № 31-з (зі змінами та доповненнями), оскільки, як вважає суд, даний договір був укладений між ТОВ «ТД «Метизи» та ПАТ «Креді Агріколь Банк». Натомість, Договір застави рухомого майна від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями) укладався між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк», що не відповідає вимогам, визначеним в ч. 5 ст. 236 ГПК України;

- судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-3 за відсутності в матеріалах справи витребуваної копії цього договору у відповідача-4, третьої особи і приватного нотаріуса, який посвідчував вказаний договір. При цьому, ОСОБА_1 вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 14.10.2020 про застосування приписів ч. 2 ст. 74 ГПК України до осіб, які зловживають процесуальними обов`язками щодо ненадання на вимогу суду копій оскаржуваних договорів;

- приймаючи додаткове рішення у справі про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, місцевий господарський суд безпідставно не врахував приписи п. 9 ст. 129 ГПК України та не поклав частину понесених позивачем судових витрат на ПАТ «Банк Кредит Дніпро», які мав би покласти на останнього у зв`язку з наявними фактами зловживання своїми процесуальними обов`язками, незалежно від результатів вирішення спору.

АТ «Креді Агріколь Банк» не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання недійсними укладених між Банком та ПАТ «ЗСЗ» договорів застави рухомого майна: від 08.04. 2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (із змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (із змінами та доповненнями) та стягненням з Банку на користь позивач 3524,00 грн судового збору.

На переконання апелянта, рішення суду є необґрунтованим, під час розгляду справи по суті не з`ясовано обставин, що мають значення для справи, рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Так, апелянт акцентує увагу колегії суддів на тому, що:

- суд задовольнив позов ОСОБА_1 в частині визнання недійсними договорів застави рухомого майна не зважаючи на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту порушення його прав як акціонера, внаслідок укладення вказаних вище правочинів;

- судом розглянута справа з формальних підстав, керуючись положеннями ст. ст. 71, 72 Закону України «Про акціонерні товариства» без належного дослідження всіх обставин справи;

- судом не прийнято до уваги практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справах від 08.10.2019 № 916/2084/17 та від 03.12.2019 № 904/10956/16 щодо повноважень органу управління товариства та корпоративних прав його учасників, які діяти від імені товариства права не мають;

- суд визнав недійсним договір застави рухомого майна № 27-з від 28.12.2010 в результаті неповного з`ясування обставин справи і неналежного дослідження письмових доказів;

- суд не надав оцінку тому факту, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій щодо оскарження рішення загальних зборів або Наглядової ради ПАТ «ЗСЗ», у тому числі і рішення Наглядової ради ПАТ «ЗСЗ» від 13.12.2010, не надав належних доказів в підтвердження перевищення Наглядовою радою товариства своїх повноважень при укладенні оспорюваних договорів застави, що свідчить про відсутність правових підстав вважати спірні договори такими, що порушують права позивача.

З урахуванням викладеного АТ «Креді Агріколь Банк» просить апеляційний господарський суд:

- скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 по справі № 908/3468/13 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними договорів застави рухомого майна: від 31.03.2010 № 22-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (із змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (із змінами та доповненнями), укладеного між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк»;

- ухвалити нове рішення, яким в задоволенні в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

АТ «Укрсиббанк» оскаржує судове рішення в частині визнання недійсними договорів, укладених між ПАТ «ЗСЗ» та АТ «Укрсиббанк» та розподілу судових витрат на правничу допомогу, відповідно до додаткового рішення по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ «Укрсиббанк» посилається на наступні обставини:

- судом неправильно застосовані норми матеріального права ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» та взагалі не надано будь-якої оцінки вказаним положенням Закону;

- судом взагалі не здійснювалася оцінка рішення Наглядової ради відповідача-1 з питань надання згоди на укладення спірних договорів, а в матеріалах справи вказаний документ відсутній. Висновок про зацікавленість підписанта оспорюваних договорів (дата укладання 22.09.2011) зроблено на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «ЗСЗ» від 15.03.2005 з питання переобрання Наглядової ради, яке жодного відношення до укладання спірних договорів не має;

- судом не було надано будь-якої оцінки посиланням позивача на те, що саме в результаті укладання оспорюваних договорів значно погіршився фінансовий стан ПАТ «ЗСЗ» та підприємство доведено до банкрутства. Оскільки АТ «Укрсиббанк» не здійснювало будь-яких примусових заходів стягнення (борг ТОВ «ТД «Метизи» був погашений добровільно 31.08.2012), укладанням забезпечувальних договорів права позивача не могли бути порушеними.

В частині оскарження додаткового рішення АТ «Укрсиббанк» зазначає про те, що позивач не подавав попереднього розрахунку судових витрат, а судом неправильно визначено кількість відповідачів для розподілу судового збору.

З урахуванням вище викладеного АТ «Укрсиббанк» просить суд: скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 в частині визнання недійсними договору застави рухомого майна № 2011-ОЗ-К/К/З від 22.09.2011 та договору поруки № 249301, що були укладені між ПАТ «ЗСЗ» та АТ «Укрсиббанк» та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову; скасувати оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 в частині стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та ухвалити в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , АТ «Банк Кредит Дніпро» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо вимог до АТ «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 по справі № 908/3468/13 в частині вимог до вимог до АТ «Банк Кредит Дніпро» залишити без змін, з підстав наведених у відзиві.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційні скарги ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 у справі № 908/3468/13, просить апеляційний господарський суд вказані апеляційні скарги залишити без задоволення з підстав наведених у відзиві.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.10.2013 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство ПАТ «ЗСЗ» до розгляду.

Постановою суду від 30.03.2015 процедуру санації ПАТ «ЗСЗ» () припинено. Припинено повноваження керуючого санацією Нагіх Людмили Костянтинівни. Визнано ПАТ «ЗСЗ» банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Нагіх Людмилу Костянтинівну.

Постановою суду від 26.03.2018 (суддя Черкаський В.І.), постанову Господарського суду Запорізької області № 908/3468/13 від 30.03.2015 скасовано. Припинено повноваження ліквідатора ПАТ «ЗСЗ» - Нагіх Людмили Костянтинівни. Відновлено процедуру санації ПАТ «ЗСЗ» та повноваження керуючого санацією Нагіх Людмили Костянтинівни.

Ухвалою суду від 14.04.2020 (суддя Сушко Л.М.) заяву арбітражного керуючого Нагіх Людмили Костянтинівни - задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Нагіх Людмилу Костянтинівну від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ «ЗСЗ». Керуючим санацією ПАТ «ЗСЗ» призначено арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Наразі у справі № 908/3468/13 продовжується процедура санації.

Предметом перегляду даної судової справи є вимоги ОСОБА_1 , які заявлені в межах справи про банкрутство ПАТ «ЗСЗ», про визнання недійсними укладених між ПАТ «ЗСЗ» та ПАТ «Креді Агріколь Банк» договори застави рухомого майна від 31.03.2010 № 22-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 30-з (із змінами та доповненнями), від 08.04.2010 № 31-з (із змінами та доповненнями), від 29.04.2010 № 42-з (зі змінами та доповненнями), від 28.12.2010 № 27-з (із змінами та доповненнями); ПАТ «Банк Кредит Дніпро» договір застави товарів в обороті від 19.04.2012 № 190412-3 (зі змінами та доповненнями); ПАТ «ПУМБ» договори застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-З/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 №. 583/16.1-З/11 (зі змінами та доповненнями); ПАТ «Укрсиббанк» договору застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-ОЗ-К/К/З (зі змінами та доповненнями) та договору поруки від 22.09.2011 № 249301 (із змінами та доповненнями).

Місцевим господарським судом встановлено, що ОСОБА_1 є акціонером ПАТ «ЗСЗ», з загальним обсягом акцій у кількості 40036 шт. (22,8213 %), про що свідчить виписка про стан рахунку у цінних паперах № 032577.

Крім того, ухвалою суду від 08.06.2018 заяву ОСОБА_1 від 15.05.2018 (вх. № 08-08/8988/18 від 16.05.2018) задоволено. Зобов`язано керуючого санації включити судові витрати, понесені ОСОБА_1 у справі про банкрутство, у сумі 5098,60 грн до 1-ої черги задоволення вимог кредиторів.

Згідно матеріалів справи 28.12.2010 між ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) і ПАТ «Індустріально-експортний банк» (нове найменування - ПАТ «Креді Агріколь Банк») (Кредитор) укладено Кредитний договір від 28.12.2010 № 7/2010 (зі змінами та доповненнями).

З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник), між ПАТ «Індустріально-експортний банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» (Кредитор) та ПАТ «ЗСЗ» (Поручитель) укладено Договір застави рухомого майна № 27-з від 28.12.2010, відповідно до п. 3.1. якого заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Боржника перед Заставодержателем («Основне зобов`язання»), що обумовлене в укладеному між ними Кредитного договору № 7/2010 від 28.12.2010, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме: повернути кредит у сумі 13000000,00 грн у строк не пізніше 27.12.2013 включно.

Згідно п. 4.1. Договору застави рухомого майна № 27-з від 28.12.2010, предметом застави за цим Договором є зазначене в Додатку № 1 до цього Договору рухоме майно.

29.03.2010 між ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) і ПАТ «ПУМБ» (Кредитор) укладено Кредитний договір від 29.03.2010 № 95/16.1-К/10 (зі змінами та доповненнями).

З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) по вказаному кредитному договору, між ПАТ «ПУМБ» (Кредитор) та ПАТ «ЗСЗ» (Поручитель) укладено договори застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-З/10 (зі змінами та доповненнями) та від 15.09.2011 № 583/16.1-З/11 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.2. Договору застави рухомого майна від 29.03.2010 № 97/16.1-З/10 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи», місцезнаходження: Україна, 69600, м. Запоріжжя, МСП-1086, ідентифікаційний код 30958370, перед Заставодержателем (далі - Основне зобов`язання), що випливає з укладеного між ними: Кредитного договору № 95/16.1-К/10 від 29.03.2010 з усіма змінами та доповненнями до нього.

Також, відповідно до п. 1.2. Договору застави рухомого майна № 583/16.1-З/11 від 15.09.2011 зазначено, що заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи» перед Заставодержателем (далі - Основне зобов`язання), що випливає з укладеного між ними: Кредитного договору № 95/16.1-К/11 від 29.03.2010, з усіма змінами та доповненнями до нього.

22.09.2011 між ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) і ПАТ «Укрсиббанк» (Кредитор) укладено Кредитний договір від 22.09.2011 № 2011-03/К/К (зі змінами та до доповненнями).

З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) по вказаному кредитному договору між ПАТ «Укрсиббанк» (Заставодержатель) та ПАТ «ЗСЗ» (Заставодавець) укладено договір застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-03-К/К/3 (зі змінами та доповненнями) та договір поруки від 22.09.2011 № 249301 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до умов Договору застави рухомого майна від 22.09.2011 № 2011-03-К/К/3 (зі змінами та доповненнями) визначено, що заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань боржника за Договором овердрафту № 2011-03-К/К від 22.02.2011, укладеним між Заставодержателем та Боржником, що існують в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому, у тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках кредитного договору, зокрема: - зобов`язання по поверненню в повному обсязі кредитних коштів (кредиту) за кредитним договором у сумі 700000,00 грн. в порядку і в терміни, встановлені згідно умов іншої угоди між сторонами кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «ТД «Метизи» (Позичальник) по кредитному договору № 7/2009 від 29.12.2009, між ПАТ «Укрсиббанк» (Заставодержатель), яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» (Кредитор) та ПАТ «ЗСЗ» (Заставодавець) укладено договір застави рухомого майна № 22-З від 31.03.2010 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до умов Договору застави рухомого майна № 22-З від 31.03.2010 (зі змінами та доповненнями) визначено, що заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Боржника перед Заставодержателем (Основне зобов`язання), що обумовлене в укладеному між ними: Кредитного договору № 7/2009 від 29.12.2009, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме, повернути кредит у сумі 13000000,00 грн у строк не пізніше 29.12.2010 включно.

З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору № 7/2009 від 29.12.2009, між ПАТ «Укрсиббанк» (Заставодержатель), яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» (Кредитор) та ПАТ «ЗСЗ» (Заставодавець) укладено договір застави рухомого майна № 42-З від 29.04.2010 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до умов Договору застави рухомого майна № 42-З від 29.04.2010 (зі змінами та доповненнями) визначено, що заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Боржника перед Заставодержателем (Основне зобов`язання), що обумовлене в укладеному між ними: Кредитного договору № 7/2009 від 29.12.2009, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме, повернути кредит у сумі 13000000,00 грн у строк не пізніше 28.12.2010 включно.

З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору № 7/2009 від 29.12.2009, між ПАТ «Укрсиббанк» (Заставодержатель), яке змінило своє найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк» (Кредитор) та ПАТ «ЗСЗ» (Заставодавець) укладено договір застави рухомого майна від 30-З від 08.04.2010 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до умов Договору застави рухомого майна від 30-З від 08.04.2010 (зі змінами та доповненнями) визначено, що заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Боржника перед Заставодержателем (Основне зобов`язання), що обумовлене в укладеному між ними: Кредитного договору № 7/2009 від 29.12.2009, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме, повернути кредит в розмірі 13000000,00 грн у строк не пізніше 28.12.2010 включно.

Судом встановлено, що на момент укладення спірних договорів - в період 2010-2011 років ОСОБА_1 був акціонером ПАТ «ЗСЗ», про що свідчить виданий йому в липні 2002 року товариством та депозитарною установою - ТОВ «Криворізька депозитарна компанія» сертифікат акцій № 010104 на 16234 шт. простих іменних акцій.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно з протоколом № 11 загальних зборів акціонерів ВАТ «ЗСЗ» від 15.03.2005 за результатами розгляду питання порядку денного «Переобрання Наглядової ради» зборами прийнято рішення обрати до Наглядової ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 7.13. Статуту ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» (в редакції, діючій на момент обрання членів наглядової ради) Наглядова рада обирається загальними зборами акціонерів у кількості не менше ніж 5 членів строком на 5 років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав про те, шляхом укладення низки незаконних правочинів, в тому числі спірних договорів (наведено вище), значно погіршився фінансовий стан ПАТ «ЗСЗ», підприємство доведено до банкрутства, укладенням оспорюваних угод прямо порушені корпоративні права позивача, як акціонера ПАТ «ЗСЗ».

З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Дніпропетровській області № 2246/03.1-38 від 17.05.2016 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбів - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначене підтверджено наданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Дніпропетровській області засвідченими копіями актів цивільного стану: про народження ОСОБА_4 № 2175 від 05.09.1974 та про народження ОСОБА_8 № 1775 від 01.10.1978, про шлюб № 455 від 26.10.1996 між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (після шлюбу прізвище ОСОБА_10 ) та розірвання шлюбу № 601 від 25.10.2001 між ОСОБА_11 (дівоче прізвище ОСОБА_7 ) та ОСОБА_9 , про шлюб № 572 від 27.11.2004 між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (дівоче прізвище ОСОБА_7 , а після шлюбу - ОСОБА_13 ), які долучено до матеріалів справи.

Крім того, згідно із даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців станом на 28.05.2009 ОСОБА_5 являвся засновником (50 %), а його син ОСОБА_4 - керівником (генеральним директором) ТОВ «ТД «Метизи».

Отже, три члени Наглядової ради відповідача-1 (тобто більшість голосів), перебувають у родинних стосунках.

Підставою недійсності угод позивач вказує їх укладення всупереч ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» заінтересованими особами без повідомлення про заінтересованість ПАТ «ЗСЗ». Позивач зазначає, що згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «ЗСЗ» від 16.03.2010 № 16 членами Наглядової ради товариства призначено ОСОБА_5 (батько), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_14 (зять) та ОСОБА_15 . За рішенням загальних зборів від 18.03.2008 призначено членом Наглядової ради ОСОБА_14 (зять), переобрано голову Наглядової ради - звільнено ОСОБА_5 (батько) та призначено ОСОБА_4 (син). Таким чином, більшість членів Наглядової ради є особами однієї сім`ї. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одночасно є членами Наглядової ради ПАТ «ЗСЗ» та засновниками ТОВ «ТД «Метизи» з частками по 50%, а ОСОБА_4 є ще й членом виконавчого органу ТОВ «ТД «Метизи» - генеральним директором. В зв`язку з тим, що рішення про укладення оскаржуваних договорів приймалося не загальними зборами товариства, Наглядова рада разом з Правлінням вийшли за межі своїх повноважень, діяли недобросовісно та нерозумно та не в інтересах ПАТ «ЗСЗ», чим порушили приписи ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», ч. 1 ст. 92, ч.1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, а тому, на думку позивача вищевказані договори мають бути визнані недійсними на підставі ст.72 Закону України «Про акціонерні товариства», що і є предметом спору по даній справі.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції задовольняє доводи апеляційних скарг АТ «Креді Агріколь Банк», АТ «Укрсиббанк», відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та не погоджується з мотивами прийняття рішення судом першої інстанції.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Як зазначалося вище, предметом апеляційного перегляду даної судової справи є, зокрема, рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 у даній справі про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , заявленого в межах справи про банкрутство ПАТ «ЗСЗ» про визнання недійсними договорів.

Приймаючи рішення у даній справі місцевий господарський суд виходив з того, що під час прийняття Наглядовою радою ПАТ «ЗСЗ» спірних рішень, останнім не дотримано вимог ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки Наглядова рада ПАТ «ЗСЗ» не мала права приймати рішення з питань, щодо яких були прийняті спірні рішення, так як такі рішення мали бути прийняті загальними зборами акціонерного товариства.

Оскільки ОСОБА_1 був акціонером ПАТ «ЗСЗ», і рішення з питань, щодо яких були прийняті спірні рішення мали бути прийняті загальними зборами акціонерного товариства, спірні рішення безпосередньо порушують корпоративні права позивача, визначені ч. 1 ст. 167 ГК України.

Щодо права ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору, укладеного між товариством та третіми особами, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (пункти 6.5 - 6.7 постанови від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження 12-80гс20)).

Як вже зазначалося вище, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на приписи ч. 1 ст. 92, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 71, 72 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI просить визнати недійсними спірні договори (зі змінами та доповненнями), оскільки вважає рішення про укладення спірних договорів прийнятим не загальними зборами, а Наглядовою радою відповідача-1, більшість членів якої є членами однієї сім`ї, а тому є заінтересованими особами.

Отже, позивач посилається на порушення його корпоративних прав, що на його думку, відбулося саме внаслідок вчинення ряду незаконних правочинів.

Щодо захисту корпоративних прав акціонера у разі визнання недійсним судом правочину щодо якого є заінтересованість, вчиненого акціонерним товариством з порушенням порядку прийняття рішення про його вчинення, Центральний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до ст. 25 цього Закону кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на:

1) участь в управлінні акціонерним товариством;

2) отримання дивідендів;

3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства.

Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції Закону від 17.09.2008 № 514-VI) було передбачено, що у разі недотримання особою, заінтересованою у вчиненні товариством правочину, вимог, передбачених ст. 71 цього Закону, та вчинення товариством правочину з юридичною особою, всі акції (частки, паї) якої належать цій особі та/або її афілійованим особам, товариство або будь-хто з його акціонерів має право вимагати визнання цього правочину судом недійсним і відшкодування збитків та/або моральної шкоди.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про акціонерні товариства» щодо вдосконалення механізму діяльності акціонерних товариств» № 2994-VI від 03.02.2011, що набрав чинності 02.03.2011, текст ст. 72 було викладено в іншій редакції: «правочин, вчинений з порушенням вимог ст. 71 цього Закону, може бути визнано судом недійсним». Відповідальність за шкоду, заподіяну товариству правочином, вчиненим з порушенням вимог ст. 71 цього Закону, несе особа, заінтересована у вчиненні акціонерним товариством такого правочину.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» № 289-VIII від 07.04.2015, який набрав чинність 01.05.2016, ст. 72 Закону України «Про акціонерні товариства» була викладена в новій редакції, і норма про можливість визнання правочину судом недійсним була виключена.

Відповідно до цієї норми у редакції Закону України № 289-VIII значний правочин, правочин, щодо якого є заінтересованість, вчинений з порушенням порядку прийняття рішень про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки акціонерного товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки акціонерного товариства з моменту вчинення цього правочину.

При розгляді аналогічних спорів визначальним є саме момент звернення акціонера з позовом.

Отже, нова редакція цієї норми, яка була чинною на час ухвалення місцевим господарським судом рішення по даній справі, не містила положень щодо можливості оскарження до суду правочину, вчиненого від імені товариства заінтересованою особою з недотриманням вимог ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» та не передбачала права акціонерів на оскарження до суду такого правочину.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 904/9839/16 у постанові від 14.04.2021.

З огляду на викладене, враховуючи те, що з позовом про визнання недійсними спірних договорів (укладених в період з 2010 по 2011 роки) разом зі змінами та доповненнями ОСОБА_1 звернувся до суду у червні 2018 року, тобто після внесення зазначених змін до ст. 72 Закону України «Про акціонерні товариства», то підстави для застосування цієї норми в редакції, яка станом на дату його звернення з цим позовом до суду вже не діяла, для визначення наявності у позивача права на звернення до суду з відповідним позовом відсутні.

Колегія суддів зауважує, що на сьогодні існує чітка та послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду щодо неможливості учасника (акціонера) звертатися з позовом в інтересах господарського товариства, крім випадків, визначених законом, оскільки укладення спірних договорів не є прямим порушенням прав позивача на участь у товаристві та управлінні ним, а є наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном.

Так, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що договори, укладені посадовою особою товариства без передбаченої статутом згоди загальних зборів, не порушують прав та інтересів учасників такого товариства. Надалі такі висновки були підтверджені у постановах від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17 (провадження № 12-264гс18), від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 (провадження № 12-90гс19) (з урахуванням ухвали від 17.12.2019 у справі № 916/1731/18 (провадження № 12-207гс19); від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19).

Вказані висновки мають загальний характер, а тому колегія суддів враховує їх при вирішенні спору у даній справі.

За вказаних вище обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту своїх корпоративних прав, а тому в задоволенні його позову слід відмовити повністю.

Відтак, рішення місцевого господарського суду, з огляду на невідповідність та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, через неправильно зроблені висновки по справі та неправильне застосування судом норм матеріального права, підлягає скасуванню в частині задоволення позову. Натомість, апеляційні скарги АТ «Креді Агріколь Банк» та АТ «Укрсиббанк» підлягають задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням основного рішення, додаткове рішення також підлягає скасуванню, оскільки у зв`язку з відмовою у задоволенні позову відпали підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

Доводи, викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційні скарги АТ «Креді Агріколь Банк» та АТ «Укрсиббанк» не спростовують вищевикладених та встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції не аналізуються колегією суддів, оскільки аргументи наведені вище апеляційний господарський суд вважає достатніми для прийняття рішення у справі, у зв`язку з чим не підлягають оцінці обставини справи по суті.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом обставини справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг АТ «Креді Агріколь Банк» та АТ «Укрсиббанк», скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 по справі № 908/3468/13 в частині задоволення позову і прийняття нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог повністю.

Додаткове рішення, у зв`язку зі скасуванням основного рішення підлягає скасуванню.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача у справі.

Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» та Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 по справі № 908/3468/13 - скасувати в частині задоволення позову і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 по справі № 908/3468/13 про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат скасувати і відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, ) 10572,00 грн (десять тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 копійок) - судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) 5286,00 грн (П`ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень 00 копійок) - судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.01.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд