ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2022 Справа №905/1791/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м.Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства Шахтоуправління Південодонбаська № 1, м.Вугледар, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м.Київ

про стягнення 30 553 659,86грн.

Представники сторін:

від позивача: Дем`яненко О.І., за довіреністю

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб - не з`явилися

Суть справи:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПЕМ-Енерговунілля", м.Краматорськ, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ про стягнення 30 553 659,86грн., в тому числі: основного боргу в сумі 26 471 998,80грн., пені в сумі 1 234 557,49грн., 3% річних в сумі 719 810,48грн. та інфляційних нарахувань в сумі 2 127 293,09грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії від 21.12.2018 відповідно до заяви - приєнання від 20.12.2018 в частині наданих послуг.

Ухвалою від 22.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.10.2021.

13.10.2021 та 18.10.2021 до суду від відповідача надійшли:

- клопотання про зміну підсудності та клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог;

- відзив на позовну заяву (з додатками), в якому відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково в сумі заборгованості за розподілену електричну енергію 23 716 047,18грн., яка визнається ДПЗД "Укрінтеренерго", у задоволені решти позовних вимог відповідач просить суд відмовити.

Ухвалою від 19.10.2021 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зміну підсудності; задоволено клопотання відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог; залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ДП Шахтоуправління Південодонбаська № 1, КП Компанія Вода Донбасу, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; підготовче засідання відкладено на 09.11.2021.

22.10.2021 та 01.11.2021 до суду від відповідача надійшли: доповнення до відзиву (з додатками), лист про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії відзиву з додатками третім особам.

04.11.2021 та 05.11.2021 до суду від позивача надійшли: лист про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії позовної заяви з додатками третім особам; відповідь на відзив (з додатками), згідно якої позивач просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

08.11.2021 до суду від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшло клопотання про відкладання судового засідання.

Ухвалою від 09.11.2021 підготовче засідання відкладено на 22.11.2021.

19.11.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів та про витребування доказів.

Ухвалою від 22.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів з наступного дня після закінчення шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі та підготовче засідання відкладено на 08.12.2021.

25.11.2021 до суду від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшли письмові пояснення по справі (з додатками), у яких третя особа просить суд розглядати справу без участі її представника з урахуванням інформації, наданої у цих поясненнях.

03.12.2021 до суду від відповідача надійшли письмові заперечення щодо відповіді на відзив, клопотання про залучення доказів та про витребування доказів. У наданих запереченнях відповідач підтримує свої доводи викладені у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні клопотання про залучення доказів та про витребування доказів, позовні вимоги задовольнити частково в сумі заборгованості за розподілену електричну енергію 23 716 047,18грн., яка визнається ДПЗД "Укрінтеренерго", у задоволені решти позовних вимог відповідач просить суд відмовити.

08.12.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У підготовчому засіданні 08.12.2021 оголошено перерву до 20.12.2021, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

17.12.2021 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення №7-П/пир від 17.12.2021 (з додатками). У наданих поясненнях позивач підтримує свої доводи, викладені раніше, щодо відключення від електропостачання КП «Компанія «Вода Донбасу» та вимоги відповідача на відключення ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

Ухвалою від 20.12.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні 17.01.2022.

10.01.2022 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі щодо доводів позивача, викладених у письмових поясненнях №7-П/пир від 17.12.2021.

У судове засідання 17.01.2022 з`явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору та наполягав на задоволенні позовних вимог. Представники відповідача, третіх осіб у засідання суду не з`явилися, про місце час та дату засідання суду учасники справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд враховує, що явка представників сторін у судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд розглядає справу та вирішує спір по суті за відсутності представників відповідача та третіх осіб за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1344 від 06.11.2018 ДПЗД "Укрінтеренерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2020 №1520-р, відповідач - державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року на території України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

20.12.2018 відповідач приєднався до публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії шляхом подання підписаної ним заяви-приєднання від 20.12.2018 позивачу.

За цією заявою-приєднання відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Правила), постачальник, ДПЗД "Укрінтеренерго" приєднався до умов публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, розміщеного на офіційному веб-сайті оператора системи розподілу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля»".

Згідно з пунктом 1.1. договору цей договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам електропостачальника (надалі постачальник) як послуги оператора системи. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору.

Оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться оператором системи в електронному вигляді. Оператор системи забезпечує надання послуг з розподілу (передачі) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії, та надання інших послуг, зокрема з відключення та підключення споживачів (пункт 2.1. договору).

За умовами пункту 2.2. договору постачальник здійснює придбавання та оплату послуг з розподілу (передачі електричної енергії згідно з умовами глави 3 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, які згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) здійснюють оплати послуг з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника, та інших послуг оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком №2 до цього договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна послуг з розподілу (передачі) визначається згідно з Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії), затвердженим Регулятором.

Згідно з пунктом 3.2. договору вартість договору складає вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за сукупністю споживачів постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційний пропозицій постачальника) послуги з розподілу (передачі) електричної енергії придбаває постачальник, та вартість інших послуг згідно з договором 3.3. Розрахунковим періодом для цілей цього договору є календарний місяць.

Оплата (придбавання) послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється постачальником на поточний рахунок оператора системи (пункти 3.4., 3.5 договору).

Положеннями пункту 4.1. договору визначено, що оператор системи зобов`язується обмежувати розподіл (передачу) за об`єктами споживачів постачальника на час і дату, визначену у вимозі постачальника про обмеження (відключення) відповідного об`єкта споживача.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що постачальник зобов`язується: виконувати умови цього договору; здійснювати придбавання та оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 та додатку №2 цього договору за сукупністю споживачів постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) оплату (придбавання) послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує постачальник, та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього договору.

Відповідно до пункту 5.2. договору оператор має право на отримання від постачальника своєчасної оплати за надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам постачальника, яким згідно з умовами договорів про постачання електричної енергії (комерційних пропозицій постачальника) оплату (придбавання) послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує постачальник, оплати послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника та інших послуг, передбачених порядком розрахунків.

Згідно з пунктом 6.5. договору обсяги електричної енергії, використані споживачем постачальника після дати, зазначеної постачальником у вимозі про відключення, покладаються на втрати оператора системи.

Цей договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 9.1. договору).

Відповідно до пункту 1.1. додатку №2 до договору (Порядок розрахунків) вартість послуг оператора системи за цим договором для постачальника визначається на підставі обсягів електричної енергії і тарифів на розподіл електроенергії оператора системи на відповідних класах напруги, що затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП).

Оплата послуг з розподілу (передачі) здійснюється постачальником на розрахунковий рахунок оператора системи (пункт 2 додатку).

Згідно з пунктом 5.3 додатку у разі незгоди постачальника з розрахованою оператором системи плановою вартістю послуг з розподілу (передачі) постачальник зобов`язаний сплатити визначену оператором системи вартість послуг у повному обсязі та надати оператору системи свої обґрунтовані письмові заперечення. Наявність таких заперечень не є підставою для відстрочення строку оплати планової вартості послуг з розподілу (передачі), її не оплати, тощо. У разі прострочення постачальником сплати авансового платежу настають наслідки передбачені п.5.5. цього додатку до договору.

Згідно з пунктом 5.6. додатку постачальник до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду здійснює попередню оплату вартості послуг з розподілу електричної енергії у розмірі 100% обсягу електроенергії, що підлягає розподілу, розрахованого у відповідності до п.5.1. даного додатку, на поточний рахунок оператора системи. Датою здійснення оплати за виставленими оператором системи постачальнику платіжними документами є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи.

Остаточна вартість послуг з розподілу визначається оператором системи на підставі обсягів розподіленої електричної енергії за кожну розрахункову добу розрахункового періоду тарифу на розподіл (пункт 5.7. додатку).

Пунктом 5.8. договору визначено, що оплата послуг з розподілу електроенергії здійснюється виключно в грошовій формі на підставі виставлених оператором системи рахунків, крім розрахунків, проведених відповідно до п.6 даного додатку.

Відповідно до пункту 5.9. додатку остаточний розрахунок за надані послуги постачальник здійснює в розрахунковому місяці на підставі Акта наданих послуг, отриманим від оператора системи до 14-го числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

У разі наявності у постачальника зауважень до Акта наданих послуг (при наявності розбіжностей), наданого оператором системи, постачальник повідомляє про це оператора системи, а остаточний розрахунок за розподілену електричну енергію здійснюється постачальником до 14-го числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, у розмірі, визначеному в наданому оператором системи Акті наданих послуг, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей (пункт 5.10. додатку).

Донараховані суми (за виключенням вартості послуг з розподілу електричної енергії, що сплачується споживачем постачальника безпосередньо оператору системи за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії) мають бути сплачені постачальником в 5-денний термін з моменту отримання рахунку від оператора системи (пункт 9 додатку).

За підсумками розрахункового періоду складається та підписується кожною стороною договору Акт наданих послуг з розподілу електричної енергії та інші необхідні документи (пункт 10 додатку).

За твердженнями позивача згідно актів приймання - передачі наданих послуг від 31.05.2019 на суму 1 113 631,28грн., від 30.06.2019 на суму 1 727 522,14грн., від 31.03.2020 на суму 2 346 822,00грн., від 30.04.2020 на суму 1 920 768,56грн., від 31.05.2020 на суму 2 399 413,61грн., від 30.06.2020 на суму 1 089 089,34грн., від 31.07.2020 на суму 1 988 953,14грн., від 31.08.2020 на суму 2 819 636,26грн., від 31.10.2020 на суму 2 455 278,24грн., від 30.11.2020 на суму 2 767 877,11грн., від 31.12.2020 на суму 2 871 286,07грн., від 31.01.2021 на суму 1 074 051,83грн., від 28.02.2021 на суму 1 224 874,52грн., від 31.05.2021 на суму 727,33грн., від 30.06.2021 на суму 672 067,37грн. надано відповідачу послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 26 471 998,80грн.

Акти приймання-передачі наданих послуг та рахунки за послуги з розподілу електричної енергії надіслані відповідачу. Однак акти приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2019, від 31.03.2020, 30.04.2020, 31.05.2020, 30.06.2020, 31.07.2020, 31.05.2021, 30.06.2021 відповідачем не підписані, та будь-які пояснення з цього приводу не надані. Акт від 31.05.2019 підписаний відповідачем із зауваженнями.

Акти від 31.08.2020, 31.10.2020, 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021 підписані відповідачем без зауважень. Вказану суму боргу відповідач у добровільному порядку не сплатив.

На підтвердження факту наявності заборгованості ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до позовної заяви додані: розрахунок суми заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії за спірний період, акти приймання-передачі наданих послуг за вказані періоди та звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД "Укрінтеренерго".

У зв`язку із цим ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» звернувся із даним позовом до суду, в межах якого крім суми основного боргу 26 471 998,80грн. позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 719 810,48грн., інфляційні втрати в сумі 2 127 293,09грн. та пеню в сумі 1 234 557,49грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що відповідно до оперативних даних ДПЗД «Укрінтеренерго» заборгованість перед ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за надані послуги з розподілу електричної енергії за період травень 2019 року, березень-серпень 2020 року, жовтень-грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року та травень 2021 року складає 23 716 047,18грн. з ПДВ.

Наявність заборгованості частково за актом наданих послуг з розподілу електричної енергії за травень 2019 року, та повністю за актами наданих послуг з розподілу електричної енергії за червень 2019 року та червень 2021 року, відповідач заперечує вказуючи на розбіжності не прийняті в облік ДПЗД «Укрінтеренерго» на загальну суму 2 755 951,62грн., а саме: за травень 2019 року у розмірі 7 771 064 кВт*год. на суму 356 362,11грн., за червень 2019 року у розмірі 39 279 651 кВт*год. на суму 1 727 522,14грн., за червень 2021 року у розмірі 2 285 104 кВт*год. на суму 672 067,37грн.

Щодо розбіжностей у травні, червні 2019 року відповідач посилається на обставини того, що основним споживачем, розташованим на території ліцензованої діяльності ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» у січні-березні 2019 року було КП «Компанія «Вода Донбасу», за яким обліковувалась заборгованість за споживу електричну енергію за січень-березень 2019 року. Внаслідок чого, з метою недопущення безоплатного споживання КП «Компанія «Вода Донбасу» електричної енергії, ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» було повідомлено про припинення постачання електричної енергії споживачу КП «Вода Донбасу», шляхом направлення вимоги №44/11-3018 від 07.05.2019 на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 23.05.2019. У відповідь на вказану вимогу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» повідомило ДПЗД «Укрінтеренерго» про часткове виконання відключення від підстанцій живлення КП «Компанія «Вода Донбасу» та надало звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за травень 2019 року, з включенням до нього ВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» з обсягом споживання 24 284 581 кВт*год. по 1 кл. та 734 477 кВт*год. по 2 кл. із зазначеним періодом постачання електроенергії з 07.05.2019 (00:00:00год) по 31.05.2019 (23:59:59год) без врахування вказаної вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго». За червень 2019 року з включенням до нього ВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» з обсягом споживання 38 173 309 кВт*год. по 1 кл. та 1 106 342 кВт*год. по 2 кл. із зазначеним періодом постачання електроенергії з 01.06.2019 (00:00:00год) по 30.06.2019 (23:59:59год) без врахування вказаної вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго». При цьому такий звіт був наданий з порушенням строку визначеного п.11.5.12 та 11.5.14 Кодексу системи розподілу та п.7.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

За вказаних обставин акт на послуги з розподілу електричної енергії за травень 2019 року відповідач підписав із зауваженнями такого змісту: «погодити обсяг 17 012 961 кВт*год. (16513517 кВт*год. по 1 класу напруги по ціні 0,026618грн. без урахування ПДВ; 499 444 кВт*год. по 2 класу напруги по ціні 0,39791грн. без урахування ПДВ) електричної енергії на суму 757 269,17грн. розподіленої споживачу КП «Компанія «Вода Донбасу» електроенергії в період з 07.05.2019 по 23.05.2921 та не прийняти послуги з електричної енергії за період з 24.05.2019 по 31.05.2019 в обсязі 8 006 097 кВт*год. (7 771 064 кВт*год. по 1 класу напруги по ціні 0,02618грн. без урахування ПДВ; 235 033 кВт*год. по 2 класу напруги по ціні 0,39791грн. без урахування ПДВ) на суму 356 362,11грн.

Акт на послуги з розподілу електричної енергії за червень 2019 року на суму 1 727 522,14 грн. відповідач не підписав.

Щодо розбіжностей у червні 2021 року відповідач посилається на обставини того, що оскільки за основним споживачем ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1», розташованим на території ліцензованої діяльності ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», обліковувалась заборгованість за споживу електричну енергію, внаслідок чого, з метою недопущення безоплатного споживання електричної енергії, ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» було повідомлено про припинення постачання електричної енергії споживачу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1», шляхом направлення вимоги №44/09-000328/В від 25.02.2021 на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 15.03.2021. З 01.06.2021 оператор системи ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» повідомив відповідача про переведення на постачання постачальника «останньої надії» споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» та негайне припинення електропостачання вказаного споживача не здійснив, проте надав звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за червень 2021 року, з включенням до нього ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» з обсягом споживання 2 285 104 кВт*год. по 2 класу напруги з зазначеним періодом постачання електроенергії з 01.06.2021 по 23.06.2021. Акт за червень 2021 року було підписано із зауваженнями, щодо розбіжностей на всю суму, визначену позивачем.

Заперечуючи проти задоволення вимог щодо стягнення пені відповідач вказує на відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій (пені) внаслідок недотримання позивачем умов пункту 6.8. договору. Крім того, посилаючись на пункт 6.7. договору відповідач зазначає про виконання ним своїх зобов`язань як постачальника "останньої надії" перед третіми особами як споживачами, за яким обліковується дебіторська заборгованість, та про невиконання свого обов`язку зі сплати послуг з розподілу електроенергії внаслідок бездіяльності позивача, щодо виконання вимог на припинення електропостачання вищевказаних споживачів, а тому на думку відповідача підстави для нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Водночас відповідач звертає увагу, що твердження позивача про те, що акти від 30.06.2019 та від 30.06.2021 взагалі не підписані відповідачем без надання пояснень, не відповідають фактичним обставинам справи.

У відповіді на відзив та в подальшому у письмових поясненнях позивач не погоджується із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та доповненнях до відзиву, вказуючи на їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Позивач зазначає про виконання усіх вичерпних дій, передбачених законодавством, щодо відключення 23.05.2019 об`єктів КП «Компанія «Вода Донбасу», тому вважає, що ПрАТ «ДТЕК «ПЕМ-Енерговугілля» не може нести відповідальність у вигляді обов`язку закупівлі обсягів електричної енергії споживача КП «Компанія «Вода Донбасу» в якості втрат оператора. Порушення даним споживачем вимог чинного законодавства з об`єктивних причин позбавило позивача можливості здійснити припинення розподілу електричної енергії, а тому підстави для застосування положень п. 6.5. договору відсутні. Разом з тим, з посиланням на лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вих.№3802-05/30672-07 від 24.07.2019, позивач вказує, що відповідно до пункту 1 Порядку забезпечення електричної енергії захищеним споживача, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2018 №1209 «Деякі питання постачання електричної енергії захищеним споживачам та визнання таким, що втратили чинність, деяких постанов КМУ, на час проведення операції Об`єднаних сил обмеження, відключення електропостачання не застосовуються щодо об`єктів, в тому числі, КП «Компанія «Вода Донбасу». При цьому, позивач звертає увагу на те, що відповідач листом від 09.07.2019 вих.№44/11-3940/пон, у зв`язку із постановою КМУ від 05.07.2019 №570 та договором реструктуризації заборгованості, що укладений між відповідачем та КП «Компанія «Вода Донбасу» від 09.07.2019 №1, просив виключити з переліку підприємств, які підлягають відключенню від електричної мережі 23.05.2019 згідно з вимогою від 07.05.2019 №44/11-3018 та поновити електропостачання всіх об`єктів КП «Компанія «Вода Донбасу».

Щодо вимоги відповідача на відключення ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1», позивач вважає посилання відповідача на пункт 3.1.6 ПРРЕЕ, як підставу порядку відключення, безпідставним та таким, що суперечить порядку відключення споживачів, передбаченими пунктом 7.5. ПРРЕЕ та пунктом 11.5 Кодексу системи розподілу. А твердження відповідача щодо відновлення договірних відносин є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки у такому разі вбачається укладання саме нового договору та на новий строк. На переконання позивача, оскільки вимога про відключення ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» була відхилена позивачем листом від 15.03.2021 №229, будь які підстави вважати її діючою та відповідно такою, що підлягає виконанню відсутні.

Щодо посилання відповідача на лист НКРЕКП №4593/20.1/7-21 від 08.04.2021 позивач зазначає про те, що вказаний лист носить лише рекомендаційний характер, тоді як обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, є тільки рішення НКРЕКП.

Твердження відповідача щодо не визнання боргу за червень 2021 року позивач вважає необґрунтованою, оскільки листом від 02.09.2021 №660 позивач повідомив відповідача про необхідність сплатити суму нарахувань за червень 2021 року у розмірі 672067,37грн. до 14.07.2021 включно. Заперечення відповідача щодо нарахування штрафних санкцій, з посиланням на відсутність можливості розрахуватися за отримані послуги та відсутність його вини, позивач вважає некоректними.

У письмових запереченнях на відповідь на відзив та у подальшому у письмових поясненнях, відповідач підтримує свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у письмових поясненнях від 18.11.2021, погоджуючи із доводами відповідача про необхідність коригування належних до сплати обсягів розподілу на величину тих обсягів, які споживалися після вказаної у вимозі дати відключення споживачів, зазначає про те, що вимоги Оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» щодо оплати електропостачальником ДПЗД «Укрінтеренерго» послуг з розподілу електричної енергії обґрунтовані в частині обсягів, спожитих споживачами ДПЗД «Укрінтеренерго» до дати, вказаної електропостачальником у повідомленні оператору системи розподілу про припинення постачання електричної енергії споживачам КП «Компанія «Вода Донбасу» та ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1». Обсяги спожиті споживачами відповідача після дати, вказаної електропостачальником у повідомленні оператору системи розподілу про припинення постачання електричної енергії зазначеним споживачам, покладаються на втрати ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», як це передбачено пунктом 6.5. договору.

При цьому посилання ДПЗД «Укрінтеренерго» на необхідність виконання Оператором системи розподілу пункту 6.8. договору під час реалізації положень пункту 6.6. договору на думку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є необґрунтованими, оскільки пунктом 6.6. договору вже передбачена процедура нарахування та фіксації розміру пені, а отже складання акту порушень передбаченого пунктом 6.8. договору не вимагається.

Водночас, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вважає, що відповідач обґрунтовано посилається у відзиві на пункт 6.7. договору, а саме в частині вини Оператора системи щодо не оплати споживачами обсягів, які спожиті після дати, вказаної електропостачальником у повідомлення Оператору системи розподілу про припинення постачання електричної енергії.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам суд виходить з такого:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для оплати послуг з розподілу електричної енергії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг постачальнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати наданих послуг, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським зобов`язанням визнає зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, за наявності якої суб`єкт господарювання не несе відповідальності за порушення господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади організації та експлуатації енергосистем.

У відповідності до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) він визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажом, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56 частина 1 статті 1 Закону).

Пунктом 2.1.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14.03.2018 №312, встановлено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Згідно з пунктом 2.1.14. Правил оператор системи не має права відмовити електропостачальнику, який звертається щодо укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення діяльності відповідного оператора системи.

Позивач є оператором систем розподілу і відповідає за розподіл електричної енергії.

Відповідач, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є постачальником «останньої надії» на період з 01.01.19. по 31.12.21. у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12.18. «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" постачальником "останньої надії"».

Відповідно до пункту 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.18 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Як встановлено матеріалами справи, 20.12.2018 відповідач приєднався до публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом подання позивачу підписаної ним заяви-приєднання.

Відповідно до статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 2 статті 641 Цивільного кодексу України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

За змістом частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 2 статті 644 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Таким чином, за завою-приєднанням від 20.12.2018 відповідач засвідчив своє вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії в повному обсязі.

Отже, з дня подання зави-приєднання, тобто з 20.12.2018, відповідач як постачальник, що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП відповідно до її постанови від 06.11.2018 року №1344, та позивач як оператор системи розподілу, уклали договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 20.12.2018р. і відповідно набули всіх прав та обов`язків за цим договором та несуть відповідальність за їх невиконання згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем на виконання умов договору надано відповідачу послуги згідно з актами приймання - передачі наданих послуг від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021 на загальну суму 26 471 998,80грн.

Зазначені акти з відповідними рахунками були направлені на адресу відповідача, даний факт відповідачем не оспорюється.

Однак акти приймання - передачі наданих послуг від 30.06.2019, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021 відповідачем не підписані.

При цьому жодних заперечень з приводу надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за актами від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.05.2021, відповідачем надано не було. Протягом розгляду справи судом будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг за вказаними актами до матеріалів справи також не надані.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання позивачем прийнятих за договором зобов`язань з надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у вказані в цих актах періоди.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені до матеріалів справи акти є належними доказами надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з розподілу (передачі) електричної енергії у вказані періоди за актами від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.05.2021 в межах договору здійснено належним чином.

Акт приймання - передачі наданих послуг від 31.05.2019, від 30.06.2021 відповідачем підписані із зауваженнями.

Відповідно до акту від 31.05.2019: за даними ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надано послуги з розподілу електроенергії 1 клас напруги 24 284 581 кВт/год та 2 клас напруги 734 477 кВт/год на загальну вартість 1 113 631,28грн; за даними ДПЗД «Укрінтеренерго» обсяг розбіжностей по акту становить 7 771 064 кВт/год по 1 класу та 235 033 кВт/год по 2 класу споживання Виробничим управлінням КП «Вода Донбасу», по яких були вимоги на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 23.05.2019. Загальна кількість наданих послуг по акту становить 17 012 961 кВт/год (16 513 517 кВт/год по 1 класу та 499 444 кВт/год. по 2 класу). Вартість послуг 757 269,17грн.

Акт приймання-передачі наданих послуг у червні 2019 року, який був надісланий на адресу відповідача разом з відповідним рахунком про оплату, відповідачем не підписаний. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за визначений позивачем період (червень 2019 року) відповідачем не здійснювалася.

Відповідно до акту від 30.06.2021 за даними ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надано послуги з розподілу електроенергії 2 клас напруги 2 285 104 кВт/год вартістю 672 067,37грн.; за даними ДПЗД «Укрінтеренерго» обсяг розбіжностей по акту становить 2 285 104 кВт/год по споживачу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» по якому діє вимога на припинення розподілу електричної енергії з 15.03.2021. Загальна кількість наданих послуг по акту становить 0 кВт/год по 2 класу, вартість послуг 0,00грн.

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву та в подальшому в інших наданих до суду документах, в тому числі письмових поясненнях, відповідачем визнаний факт наявності заборгованості перед позивачем за надані послуги з розподілу електричної енергії у загальному розмірі 23 716 047,18грн. за період травень 2019 року в сумі 757 269,17грн. з урахуванням розбіжностей, березень-серпень 2020 року, жовтень-грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року та травень 2021 року у сумах визначених позивачем у відповідних актах.

Згідно з пунктами 3.2.-3.4. договору розрахунковим періодом для цілей цього договору є календарний місяць. Оплата (придбання) послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється постачальником у формі попередньої оплати, у тому числі плановими авансовими платежами. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії здійснюється постачальником на поточний рахунок оператора системи.

Додатком №2 «Порядок розрахунку» до договору передбачено, що оплата послуг з розподілу здійснюється постачальником у формі попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється до 25 числа місяця (включно), що передує розрахунковому періоду у розмірі 100% обсягу електроенергії, що підлягає розподілу на підставі виставленого оператором системи рахунка. Оплата послуг з розподілу електроенергії здійснюється виключно в грошовій формі на підставі виставлених оператором системи рахунків, крім проведених відповідно до даного Додатку. Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником на підставі акта наданих послуг, отриманого від оператора системи до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим (п.5.6., п.5.8., п.5.9. Додатку до договору).

Суд не досліджує питання фактичного отримання рахунків на оплату наданих у спірний період послуг, оскільки: - за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; - ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє боржника від обов`язку з оплати наданих товарів (послуг).

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №918/537/18 від 02.07.2019, у справі № 910/19702/17 від 20.12.2018, у справі № 910/21406/17 від 10.10.2018, у справі № 910/22589/17 від 05.09.2018, у справі № 905/915/17 від 13.07.2018.

Отже, з моменту складання вказаних вище актів надання послуг у відповідача виник обов`язок з оплати наданих за вказаними актами послуг у строки, передбачені пунктом 5.9. додатку 2 до договору, а саме: до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 5.9. додатку 2 до договору порядок розрахунків за надані послуги, приймаючи до уваги їх прийняття відповідачем за вказаними вище актами надання послуг за період травень 2019 року в сумі 757 269,17грн. з урахуванням розбіжностей, березень-серпень 2020 року, жовтень-грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року та травень 2021 року у сумах визначених позивачем у відповідних актах, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу вартість наданих послуг з розподілу електричної енергії за договором в строк до:

- за актом від 31.05.2019 надання послуг у травні 2019 року у визнаній сумі 757 269,17грн. - 14.06.2019;

- за актом від 31.03.2020 надання послуг у березні 2020 року в сумі 2 346 822,00грн. 14.04.2020;

- за актом від 30.04.2020 надання послуг у квітні 2020 року в сумі 1 920 768,56грн. 14.05.2020;

- за актом від 31.05.2020 наданих послуг у травні 2020 року в сумі 2 399 413,61грн., з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України - 15.06.2020;

- за актом від 30.06.2020 за надані послуги у червні 2020 року у сумі 1 089 089,34грн., - 14.07.2020;

- за актом від 31.07.2020 за надані послуги у липні 2020 року у сумі 1 988 953,14грн. 14.08.2020;

- за актом від 31.08.2020 за надані послуги у серпні 2020 року у сумі 2 819 636,26грн. 14.09.2020,

- за актом від 31.10.2020 за надані послуги у жовтні 2020 року у сумі 2 455 278,24грн., з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України 16.11.2020;

- за актом від 30.11.2021 за надані послуги у листопаді 2020 року у сумі 2 767 877,11грн. 14.12.2020;

- за актом від 31.12.2020 за надані послуги у грудні 2020 року у сумі 2 871 286,07грн. 14.01.2021;

- за актом від 31.01.2021 за надані послуги у січні 2021 року у сумі 1 074 051,83грн., з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України 15.02.2021;

- за актом від 28.02.2021 за надані послуги у лютому 2021 року у сумі 1 224 874,52грн., з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України 15.03.2021;

- за актом від 31.05.2021 року за надані послуги у травні 2021 року у сумі 727,33грн. 14.06.2021.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови договору, суд дійшов висновку, що строк оплати послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за травень 2019 року (з урахуванням визнаної відповідачем суми боргу), березень-серпень 2020 року, жовтень-грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року, травень 2021 року є таким, що настав. В свою чергу, відповідач у своєму відзиві жодним чином не заперечив настання строку оплати послуг з розподілу енергії у вище означені періоди та, як зазначено вище, визнав суму боргу в загальному розмірі 23 716 047,18грн.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що оператор системи розподілу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії та інші послуги, надані на ринку електричної енергії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не виконав грошове зобов`язання за договором щодо оплати позивачу наданих ним у період травень 2019 року, березень-серпень 2020 року, жовтень-грудень 2020 року, січень-лютий 2021 року, травень 2021 року з розподілу електроенергії, допустивши прострочення у його виконанні, і тим самим порушив право позивача на своєчасне отримання вказаної суми коштів. Доказів здійснення розрахунків з позивачем за послуги за вказаний період відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за актом від 31.05.2019 в сумі 757 269,17грн., за актами від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.05.2021 у сумах визначених у відповідних актах, а всього 23 716 047,18грн., що визнана відповідачем, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості в сумі 356 362,11грн. за актом від 31.05.2019 приймання-передачі наданих послуг у травні 2019 року та заборгованості в сумі 1 727 522,14грн. за актом від 30.06.2019 приймання-передачі наданих послуг у червні 2019 року, суд виходить з такого:

Як встановлено судом та зазначено вище акт приймання-передачі наданих послуг у травні 2019 року, який був надісланий на адресу відповідача разом з відповідним рахунком про оплату, підписаний відповідачем із зауваженнями.

Відповідно до акту від 31.05.2019: за даними ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надано послуги з розподілу електроенергії 1 клас напруги 24 284 581 кВт/год та 2 клас напруги 734 477 кВт/год на загальну вартість 1 113 631,28грн; за даними ДПЗД «Укрінтеренерго» обсяг розбіжностей по акту становить 7 771 064 кВт/год по 1 класу та 235 033 кВт/год по 2 класу споживання Виробничим управлінням КП «Вода Донбасу», по яких були вимоги на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 23.05.2019. Загальна кількість наданих послуг по акту становить 17 012 961 кВт/год (16 513 517 кВт/год по 1 класу та 499 444 кВт/год. по 2 класу). Вартість послуг 757 269,17грн.

Акт приймання-передачі наданих послуг у червні 2019 року, який був надісланий на адресу відповідача разом з відповідним рахунком про оплату, відповідачем не підписаний. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за визначений позивачем період (червень 2019 року) відповідачем не здійснювалася.

Відповідно до акту від 30.06.2019 за даними ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надано послуги з розподілу електроенергії 1 клас напруги 38 173 309 кВт/год та 2 клас напруги 1 106 342 кВт/год на загальну вартість 1 727 522,14грн.

Згідно з матеріалами справи вказані розбіжності викликані обставинами того, що відповідачем у спірний період здійснювалася виконання функцій постачальника «останньої надії» щодо споживача КП «Компанія «Вода Донбасу», розташованого на території ліцензованої діяльності оператора системи ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля». При цьому, як встановлено судом відповідач звертався до позивача з вимогою відключити об`єкти (точки комерційного обліку) споживача КП «Компанія «Вода Донбасу» з метою недопущення безоплатного споживання електричної енергії, шляхом направлення ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» вимоги №44/11-3018 від 07.05.2019 на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 23.05.2019, отримання якої позивач не заперечує.

У відповідь на вказану вимогу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» повідомило ДПЗД «Укрінтеренерго» про часткове виконання відключення від підстанцій живлення КП «Компанія «Вода Донбасу» та надало звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за травень 2019 року, з включенням до нього ВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» з обсягом споживання 24 284 581 кВт*год. по 1 кл. та 734 477 кВт*год. по 2 кл. із зазначеним періодом постачання електроенергії з 07.05.2019 (00:00:00год) по 31.05.2019 (23:59:59год) без врахування вказаної вимоги ДПЗД «Укрінтеренерго». За твердженнями позивача порушення споживачем вимог чинного законодавства з об`єктивних причин позбавило позивача можливості здійснити своєчасно та повне припинення розподілу електричної енергії.

В подальшому між ДПЗД «Укрінтеренерго» та ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» здійснювалося листування щодо спірного питання з визначення даних, відображених як у акті приймання-передачі наданих послуг у спірний період так і у звіті щодо фактичного (звітного) користування відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії».

Листом від 11.06.2019 позивач повідомив відповідача про вірність даних зазначених у звіті щодо фактичного (звітного) користування відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії».

Суд зазначає, що аналіз змісту договору свідчить про те, що оператор здійснює розподіл (передачі) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача. Зокрема, за договором позивач як оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять до групи відповідача як постачальника, в обсязі, необхідному та достатньому для виконання відповідачем функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

В свою чергу Оператор системи отримує плату за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії від електропостачальника (за вибором споживача, крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Електропостачальник зобов`язаний оплачувати отримані послуги вчасно та в повному обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пункту 5.2.1 Правил встановлено, що електропостачальник має право звертатися до оператора системи передачі або оператора системи розподілу щодо відключення електроживлення споживача у випадках, визначених правилами роздрібного ринку, крім випадків постачання вразливим споживачам. Про належність такого права електропостачальника також зазначено у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 13.02.2019 №1587/20.3/7-19.

Відповідно, положеннями пункту 14 частини 3 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" та підпункту 8 пункту 5.1.2 Правил на оператора системи покладений обов`язок припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника згідно з умовами договору з електропостачальником. Наведений обов`язок закріплений також у пункті 4.1 договору. За таких обставин, відповідальність за правомірність вимоги щодо припинення або обмеження електропостачання споживача в такому випадку несе постачальник.

Виконання наведеного обов`язку забезпечується наданим оператору системи згідно з підпунктом 4 пункту 5.1.1 Правил, правом на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача, зокрема, для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого Правилами порядку та умов договору.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач своєчасно та в повному обсязі не виконав вимоги відповідача про відключення споживача КП «Компанія «Вода Донбасу» від розподілу електричної енергії мотивуючи це перешкоджанням КП «Компанія «Вода Донбасу» припиненню електроживлення, що в свою чергу, як вважає позивач позбавило його можливості здійснити припинення розподілу електричної енергії на об`єкти вказаного споживача.

Однак вказані посилання позивача є безпідставними виходячи з того, що умовами договору та положеннями спеціального законодавства не передбачено покладення на відповідача як електропостачальника несприятливих наслідків неправомірної поведінки інших суб`єктів відповідних правовідносин, в даному випадку споживача КП «Компанія «Вода Донбасу». Крім того, вирішення спору щодо застосування наслідків порушення (в разі їх наявності) вимог законодавства відповідним споживачем, притягнення зазначених осіб до відповідальності в установленому законом порядку тощо, не є предметом розгляду в даній справі. Тоді як у межах правовідносин між позивачем як оператором системи та відповідачем як електропостачальником наслідки невиконання вимоги щодо відключення споживачів врегульовані пунктом 6.5 договору, незалежно від підстав невиконання чи неналежного виконання оператором такої вимоги. Інші доводи позивача також є необґрунтованими та безпідставними з огляду на предмет спору у даній справі.

Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до пункту 7.5 Правил та пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється у тому числі, у разі недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Згідно з пунктом 11.5.2 КСР недопущення до електроустановок користувача, пристроїв релейного захисту, автоматики та зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або ОСР, на яких покладено відповідні обов`язки згідно із законодавством України та/або договором, - здійснюється припинення розподілу за ініціативою ОСР.

Відповідно до пункту 2.1 КСР відключення електроустановки - одноразова дія (технологічна операція), яка виконується автоматичним або ручним способом штатними пристроями (вимикач, роз`єднувач) електричної мережі або електроустановки шляхом роз`єднання сусідніх елементів цієї мережі (установки) без порушення її технологічної цілісності, спрямована на знеструмлення електроустановки.

З огляду на викладене, у разі не допуску до електроустановок споживача, ОСР здійснює відключення з центрів живлення на тій частині електромережі, до якої ОСР має доступ.

Пунктом 5.1.5 Правил визначено, що оператор системи несе відповідальність за дотримання умов договору та цих Правил щодо припинення або часткового обмеження електропостачання.

У пункту 6.5 договору про надання послуг сторони погодили, що обсяги електричної енергії, використані споживачем постачальника після дати, зазначеної постачальником у вимозі про відключення, покладаються на втрати оператора системи.

Таким чином, наведеною умовою договору ризик продовження використання споживачем електричної енергії, попри вимогу постачальника про відключення, покладений саме на оператора системи як особу, зобов`язану здійснити відповідне відключення. При цьому наведена умова договору не пов`язує покладення такого ризику з конкретними підставами невиконання чи неналежного виконання оператором вимоги про відключення, вжиттям чи невжиттям ним певного обсягу заходів, спрямованих на відключення тощо.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для покладення обов`язку з оплати послуг розподілу електричної енергії, яка фактично була надана споживачам у результаті несвоєчасного їх відключення, безпосередньо на відповідача.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 13.07.2021 у справі №916/2205/20.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати послуг за травень 2019 року на суму 356 362,11грн. та червень 2019 року на суму 1 727 522,14грн. оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі не виконав вимоги відповідача про відключення споживача КП «Компанія «Вода Донбасу» від розподілу електричної енергії.

Щодо вимог про стягнення заборгованості в сумі 672 067,37грн. за актом від 30.06.2021 приймання-передачі наданих послуг у червні 2021 року, суд виходить з такого:

Як встановлено судом та зазначено вище акт приймання-передачі наданих послуг за червень 2021 року, який був надісланий на адресу відповідача разом з відповідним рахунком про оплату, підписаний відповідачем із зауваженнями.

Відповідно до акту від 30.06.2021 за даними ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надано послуги з розподілу електроенергії 2 клас напруги 2 285 104 кВт/год вартістю 672 067,37грн.; за даними ДПЗД «Укрінтеренерго» обсяг розбіжностей по акту становить 2 285 104 кВт/год по споживачу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» по якому діє вимога на припинення розподілу електричної енергії з 15.03.2021. Загальна кількість наданих послуг по акту становить 0 кВт/год по 2 класу, вартість послуг 0,00грн.

Згідно з матеріалами справи вказані розбіжності викликані обставинами того, що враховуючи наявність заборгованості споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» відповідач звертався до позивача ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» як оператора системи розподілу з вимогою відключити об`єкти (точки комерційного обліку) вказаного споживача з метою недопущення безоплатного споживання електричної енергії, шляхом направлення ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» вимоги №44/09 000328/В від 25.02.2021 на обмеження (відключення) об`єкта (точки комерційного обліку) споживача з датою відключення 15.03.2021.

01.06.2021 оператор системи ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» повідомив відповідача про переведення на постачання постачальника «останньої надії» споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» та надав звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» за червень 2021 року, з включенням до нього ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» з обсягом споживання 2 285 104 кВт*год. по 2 класу напруги з зазначеним періодом постачання електроенергії з 01.06.2021 по 23.06.2021. Електропостачання вказаного споживача припинено не було.

Відповідачем здійснювалися заходи щодо врегулювання суперечностей щодо комерційного обліку споживання електричної енергії споживачами постачальника «останньої надії», в тому числі зверненням до ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» з листом від 07.06.2021 №44/09-5895/пон в якому було повідомлено про чинність вимоги №44/09 000328/В від 25.02.2021 на відключення об`єкта споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» у зв`язку з невиконанням зазначеним споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії.

Відповідно до пп. 5.1.2 п. 5.1 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії Оператор системи зобов`язаний припиняти у випадках та в порядку, визначених Кодексом систем розподілу або Кодексом систем передачі та ПРРЕЕ, електроспоживання споживача за зверненням електропостачальника відповідно до умов договору з електропостачальником.

Суд зазначає, що споживач боржник постачальника «останньої надії», незважаючи на наявність звернення постачальника «останньої надії» про припинення електроживлення об`єкта споживача, надісланого споживачу та оператору системи в установленому порядку, має можливість фактично змінити електропостачальника за спливом встановленого Законом граничного 90 денного терміну перебування на постачанні постачальника «останньої надії». Після закінчення цього терміну, навіть за наявності повідомлення про відключення будь-який споживач відповідно до вимог статті 64 Закону безакцептно припиняє договірні стосунки з постачальником «останньої надії». При цьому споживач-боржник постачальника «останньої надії» після припинення договірних взаємовідносин з ним має можливість укласти договір про постачання електричної енергії споживачу за власним вибором з іншим електропостачальником (на будь-який мінімальний термін) поза процедурою зміни електропостачальника, встановленою розділом УІ ПРРЕЕ. Після того, як дія такого короткострокового договору припиниться зазначений споживач-боржник постачальника «останньої надії», безакцептно поновлює договірні відносини з постачальником «останньої надії», приєднуючись згідно з положеннями статті 64 Закону повторно до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» вже з наявним боргом за спожиту електричну енергію.

У той же час положеннями пункту 3.1.6 ПРРЕЕ визначено, що однією з умов здійснення постачання електричної енергії споживачу є відсутність простроченої заборгованості за договором про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. Зазначена умова має бути беззастережно дотримана при повторному приєднанні споживача-боржника до договору з постачальником «останньої надії». Тобто, за таких умов попередження при припинення постачання, яке надане постачальником «останньої надії» в попередньому періоді, і яким розпочата процедура відключення споживача, є чинним, і продовжує свою дію з першого дня нового періоду постачання. Це ж стосується попередження про відключення, що надавалося споживачу оператором системи розподілу в рамках розпочатої постачальником процедури відключення. При цьому, оператори системи зобов`язані невідкладно виконувати наявні на час повторного приєднання вимоги про припинення постачання споживачів-боржників, надані постачальником «останньої надії» в попередньому періоді шляхом відключення такого споживача-боржника з першого дня відновлення його договірних стосунків постачальником «останньої надії».

Всі спожиті після дати поновлення договірних відносин з постачальником «останньої надії» споживачем-боржником обсяги електричної енергії у разі нездійснення відключення оператором системи на виконання попереджень про відключення, якими започаткована процедура відключення в попередньому періоді постачання, покладаються на втрати оператора системи розподілу, як це передбачено пунктом 6.5. типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії.

У разі невиконання зазначених вище заходів з припинення обмеження постачання електричної енергії споживачам боржникам постачальника «останньої надії», оператор системи відповідно до пункту 6.5 типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії має віднести на власні втрати обсяги електричної енергії, спожиті, у тому числі, з дати повторного приєднання споживачем боржником постачальника «останньої надії» до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Вказаний висновок також наведений у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 08.04.2021 №4593/20.1/7-21.

Отже споживач-боржник має бути відключений з першого дня відновлення договірних відносин з постачальником «останньої надії».

Проте, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства та умов публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, ПрАТ „ДТЕК ПЕМ Енерговугілля» не було виконано вимоги ДП «Укрінтеренерго» про відключення споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від розподілу електричної енергії. Доказів припинення електропостачання на об`єкти споживача ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» в матеріалах справи відсутні.

З викладених обставин, господарський суд зазначає про відсутність правових підстав для покладення обов`язку з оплати послуг розподілу електричної енергії, яка фактично була надана споживачу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» в результаті не відключення, безпосередньо на ДПЗД «Укрінтеренерго».

Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, письмових поясненнях, в тому числі щодо укладання нового договору, є безпідставними та такими, що не спростовують вказаний висновок суду.

Враховуючи вимоги пункту 6.5 договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, згідно якого обсяги електричної енергії, використані споживачем постачальника після дати, зазначеної постачальником у вимозі про відключення покладаються на втрати оператора системи, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ПрАТ „ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до ДПЗД «Укрінтеренерго» позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати вартості послуг з розподілу електричної енергії за червень 2021 року у розмірі 672 067,37грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача в зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором пеню в розмірі 1 234 557,49грн., 3% річних в розмірі 719 810,48грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 127 293,09грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком 3% річних позивачем нараховані та пред`явлені до стягнення 3% річних в загальній сумі 719 810,48грн. Вказані нарахування проведені окремо на заборгованість за актами травень 2019 року, червень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, травень 2021 року, червень 2021 року.

Суд зазначає, що враховуючи вищенаведений висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за актами червень 2019 року та червень 2021 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 107201,40грн., нарахованих на суму боргу за актами червень 2019 року та червень 2021 року, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми богу у задоволенні якої судом відмовлено.

Перевіривши правильність розрахунків 3% річних, проведених позивачем окремо за зобов`язаннями за актами травень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, травень 2021 року, судом встановлено, що загальний розмір цих вимог складає 589419,23грн., оскільки в частині наданих у жовтні 2020 року послуг позивачем було здійснено арифметично невірний розрахунок, а також враховуючи, що розрахунок 3% річних за зобов`язаннями травня 2019 року здійснюється на суму боргу 757 269,17грн. Відповідач контррозрахунку не надав.

Таким чином позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню в сумі 589 419,23грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком інфляційних втрат позивачем нараховані та пред`явлені до стягнення інфляційні втирати в загальній сумі 2 127 293,09грн. Вказані нарахування проведені окремо на заборгованість за актами травень 2019 року, червень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, травень 2021 року.

Суд зазначає, що враховуючи вищенаведений висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за актом червень 2019 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 222737,34грн., нарахованих на суму боргу за актом червень 2019 року, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми богу у задоволенні якої судом відмовлено.

Перевіривши правильність розрахунків інфляційних втрат, проведених позивачем окремо за зобов`язаннями за актами травень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, травень 2021 року, судом встановлено, що наданий розрахунок інфляційних втрат за вказаними зобов`язаннями є арифметично не правильним, оскільки розрахунок інфляційних втрат за зобов`язаннями травня 2019 року здійснюється на суму боргу 757 269,17грн. За перерахунком суду розмір цих вимог складає 1861021,48грн. Відповідач контррозрахунку не надав.

Таким чином позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 1 861 021,48грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладена у постанові від 28.11.2018 у справі №903/962/17).

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 6.6. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує Оператору системи розподілу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення платежу.

За прострочення відповідачем виконання зобов`язання на підставі пункту 6.6. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальній сумі 1 234 557,49грн.

Вказані нарахування проведені окремо на заборгованість за актами: березень 2020 року (за період 01.08.2020-15.10.2020), квітень 2020 року (за період 01.08.2020-15.01.2021), травень 2020 року (за період 01.08.2020-15.01.2021), червень 2020 року (за період 01.08.2020-15.01.2021), липень 2020 року (за період 15.08.2020-15.02.2021), серпень 2020 року (за період 13.10.2020-13.04.2021), жовтень 2020 року (за період 15.11.2020-15.05.2021), листопад 2020 року (15.12.2020-15.06.2021), грудень 2020 року (за період 01.03.2021-01.08.2021), січень 2021 року (01.03.2021-01.08.2021), травень 2021 року (за період 20.06.2021-01.08.2021), червень 2021 року (за період 15.07.2021-01.08.2021).

Суд зазначає, що враховуючи вищенаведений висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за актом червень 2021 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованих на суму боргу за актом червень 2021 року, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми богу у задоволенні якої судом відмовлено.

Перевіривши правильність розрахунків пені, проведених позивачем окремо за зобов`язаннями за актами березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, жовтень 2020 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, травень 2021 року, судом встановлено, що наданий розрахунок пені за вказаними зобов`язаннями є арифметично не правильним, оскільки позивачем при проведенні розрахунку пені не вірно визначені періоди закінчення нарахування пені (протягом 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано) за зобов`язаннями квітня 2020 року, травня 2020 року, серпня 2020 року, грудня 2020 року та невірно визначений період початку нарахування пені за зобов`язаннями жовтня 2020 року.

За перерахунком суду розмір пені складає 1 091 943,12грн.

Таким чином позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 1091943,12грн.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені судом було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга:Закон»

Заперечення відповідача щодо нарахування та пред`явлення до стягнення пені з посилання на пункт 6.8. договору, судом не приймаються як юридично неспроможні, оскільки з матеріалів справи вбачається та позивачем доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені, та її розмір.

Заперечуючи проти акцесорних вимог (похідних від основного зобов`язання), відповідач посилається на положення пункту 6.7 договору та вказує, що в даному випадку він не несе відповідальності перед оператором системи, оскільки заборгованість виникла з вини споживачів, які не виконують своїх зобов`язань перед постачальником «останньої надії».

Проте, посилання відповідача на виконання ним своїх зобов`язань як постачальника "останньої надії" перед третіми особами як споживачами, за яким обліковується дебіторська заборгованість, судом відхиляються у зв`язку з їх необґрунтованість, оскільки не стосуються даного спору та не можуть слугувати підставою для невиконання своїх грошових зобов`язань за договором перед позивачем.

Суд зауважує, що договір з ПрАТ "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" був укладений саме ДП «Укрінтеренерго», а отже договірні відносини існують саме між позивачем та відповідачем, на якого покладений обов`язок оплати вартості наданих послуг, без будь-яких умов чи відстрочок щодо виконання контрагентами відповідача своїх зобов`язань за іншим договором. Згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. При цьому, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності. Тому обставини відсутності у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Наявність заборгованості у кінцевих споживачів перед ДП «Укрінтеренерго» не звільняє останнього від передбаченої законом відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Враховуючи викладене, заперечення відповідача в частині відсутності коштів, а також наявності дебіторської заборгованості у підприємства відхиляються судом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, та на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позовній заяві позивач також просив суд покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу, зазначивши, що орієнтовна вартість цих витрат становить 300 000,00грн., докази понесення та остаточний розрахунок яких будуть надані відповідно до пункту 8 статті 129 ГПК України.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що вирішення питання про судові витрати може бути вирішено шляхом прийняття додаткового рішення у справі, судом при прийнятті рішення на підставі частини 8 статті 129 ГПК України питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішується.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м.Краматорськ, Донецька область до відповідача: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства Шахтоуправління Південодонбаська № 1, м.Вугледар, Донецька область, Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м.Київ, про стягнення 30 553 659,86грн., задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля" (84302, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Комерційна, будинок 8; ) основний борг в сумі 23 716 047,18грн., 3% річних в сумі 589 419,23грн., інфляційні втрати в сумі 1 861 021,48грн., пеню в сумі 1 091 943,12грн. та судовий збір в сумі 408876,48грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 17.01.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2022.

Суддя М.О. Лейба