ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"17" січня 2022 р. Справа № 916/2288/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 (повний текст складено 16.09.2021)

у справі №916/2288/20 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз"

про розірвання договору та стягнення 1214975,29 грн.

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бобрік А.В. - представник за витягом з ЄДРЮО, довіреність від 01.07.2021 за №595;

від відповідача: Дорошенко О.Г., адвокат, посв. №000777 від 02.08.2019;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (надалі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" (далі - відповідач), в якій позивач просить суд припинити зобов`язання шляхом розірвання Договору №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, укладеного між сторонами, та стягнути з відповідача на свою користь непогашений аванс у сумі 1 214 975,29 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було допущено істотне порушення умов Договору № 913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015 в частині своєчасного виконання будівельних робіт, відтак вказаний договір, відповідно до статей 611, 651 ЦК України та статті 188 ГК України, підлягає розірванню в судовому порядку, а сума непогашеного (непокритого) авансу поверненню позивачу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.08.2020 у справі №916/2288/20 позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" і додані до неї документи передано за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 позов задоволено. Розірвано Договір №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, укладений між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) та Приватним акціонерним товариством "Укрбудтрансгаз". Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) непогашений аванс у сумі 1214975,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 20326,63 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №916/2288/20 залишено без руху.

28.10.2021 від Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021, надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у справі №916/2288/20; розгляд справи призначено на 24.11.2021.

22.11.2021 від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

22.11.2021 від Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в задоволенні якого відмовлено з підстав його необґрунтованості товариством.

У судове засідання 24.11.2021 представники Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" не з`явились.

Згідно із ч. 1 статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 відкладено розгляд справи на 15.12.2021.

В судовому засіданні 15.12.2021 оголошено перерву у судовому засіданні на 17.01.2022.

У судовому засіданні 17.01.2022 судом поставлено на обговорення питання зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/10309/21.

Представник скаржника (відповідача у даній справі) наголосив на доцільності зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/10309/21.

В свою чергу, представник позивача заперечував проти зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/10309/21.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін у справі, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи судом першої інстанції, відповідачем заявлялось клопотання про зупинення розгляду даної справи до розгляду Господарським судом міста Києва справ №910/10312/21 та №910/10309/21, в задоволенні якого відмовлено, про що зазначено у рішенні Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 у даній справі, яке є предметом перегляду у суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник наголошує на незадоволенні його клопотання про зупинення провадження у даній справі судом першої інстанції. Стверджує про те, що позивачем у даній справі безпідставно не підписано акт виконаних робіт за договором за серпень 2018 року на суму 3155086,81 грн. Лише з листа позивача від 04.09.2018 відповідачу стало відомо, що на думку позивача, роботи, виконані відповідачем за вказаний період, мають дефекти, проте, всупереч умов договору жодних дефектних актів сторони не складали. В той же час, як зазначено у клопотанні про зупинення провадження у справі, поданого до суду першої інстанції, у разі стягнення з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованості за вказаним актом на суму 3155086,81 грн. у справі №910/10309/21 спростує доводи останнього про наявність підстав для розірвання договору №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, отже рішення в справі №910/10309/21 (про стягнення з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь ПАТ «Укрбудтрансгаз») може вплинути на результати розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати:

1) чим обумовлюється неможливість розгляду справи;

2) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом.

У разі застосування п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2020 у справі №925/1247/19).

Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, в принципі не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин.

При цьому, наведена процесуальна норма (стаття 227 ГПК України) прямо встановлює, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані доказі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19 та від 20 липня 2020 року по справі №9190/11236/19,від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 у справі №905/1728/14-908/4808/14.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі №922/1962/17 і від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 15.05.2019 у справі №904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 23.01.2020 №917/130/19.

Предметом позову в даній справі є вимоги позивача про розірвання Договору №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, укладеного сторонами, у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов вказаного договору, та стягнення з відповідача непогашеного авансу в сумі 1214975,29 грн. Обґрунтовуючи підстави для розірвання договору №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, позивач посилається на те, що ним виявлені просідання основи на підходах другої черги будівництва, та як наслідок прийнято рішення про зміцнення конструкції дорожнього руху. Зазначені недоліки були зафіксовані ТОВ НВО «Київбудіндустрія» у журналі авторського нагляду під час будівництва. Як стверджує позивач, на день подання позову відповідачем (виконавцем за договором) виявлені дефекти не були усунені, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі №910/10309/21 за позовом ПАТ «Укрбудтрансгаз» до ДП «Адміністрація морських портів» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів» (що вбачається із наявного в матеріалах справи примірника позовної заяви, провадження за якою порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021) є стягнення 3155086,81 грн., за актом виконаних робіт за серпень 2018 року. Проте, як стверджує ПАТ «Укрбудтрансгаз», ДП «Адміністрація морських портів» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів», листом від 04.09.2018 повідомило ПАТ «Укрбудтрансгаз» про наявність помітних дефектів на покритті проїзної частини, вказаний акт не підписаний, направлений примірник акта не повернутий. Проте, виконавець (ПАТ «Укрбудтрансгаз») не викликався для складання дефектного акта відповідно до вимог п.п. 7.4., 7.5. договору №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, будь-якого іншого дефектного акту, або акту обстеження проїзної частини на підтвердження зазначених в листі невідповідностей (дефектів). Відповідно до п. 6.2.5. договору замовник вправі вимагати безоплатного виправлення недоліків у роботах або відшкодування понесених ним витрат у випадках виправлення недоліків за власний кошт. Жодних доказів про виправлення дефектів замовником надано не було. ПАТ «Укрбудтрансгаз» стверджує, що об`єкт, на якому виконувались ним роботи, експлуатується замовником в повному обсязі.

Зупинення провадження у господарській справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної господарської справи залежить прийняття рішення у цій господарській справі.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 23 січня 2020 року у справі №917/130/19, від 10 вересня 2019 у справі №922/1962/17 та від 17 грудня 2019 у справі №917/131/19.

Колегія суддів зазначає, що пов`язаність даної справи та справи №910/10309/21, полягає у тому, що у рішенні у справі №910/10309/21, можуть бути встановлені обставин: факт виконання/невиконання ПАТ «Укрбудтрансгаз» робіт за договором №913-В-ОДФ-15 за актом за серпень 2018 року, позаяк - й наявність або відсутність правових підстав для стягнення з ДП «Адміністрація морських портів України» заборгованості за вказаним актом, що можуть вплинути на збір і оцінку доказів у цій справі, зокрема факт наявності або відсутності порушень ПАТ «Укрбудтрансгаз» умов договору №913-В-ОДФ-15, що є підставами позовних вимог у даній справі. При цьому, колегія суддів зазначає, що самостійне дослідження судом апеляційної інстанції акту за серпень 2018 року не видається можливим у даному спорі, адже місцевим господарським судом повернуто зустрічну позовну заяву ПАТ «Укрбудтрансгаз» про стягнення з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованості за вказаним актом, тобто цей акт не входить до кола доказів, що мають оцінюватись судом у даній справі, проте, його оцінка безпосередньо може вплинути на розгляд саме даної справи.

Суд враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 21.03.2018 у справі №760/14438/15-ц провадження №14-38цс18, в який зазначено, що у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину і ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

За змістом ч. 5 п`ятої статті 13 ГПК саме на суд покладається обов`язок щодо керування ходом судового процесу, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігання зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вжиття заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Неможливість розгляду поточної справи обумовлена неможливістю господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншими судами в іншій справі, в даному випадку, факт виконання/невиконання Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" своїх зобов`язань за актом, складеним на виконання договору №913-В-ОДФ-15, стягнення заборгованості, за яким є предметом розгляду у справі №910/10309/21, що безпосередньо вплине на наявність/відсутність правових підстав для розірвання зазначеного договору, який є предметом розгляду у даній справі.

Суд здійснює посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі Фрідлендер проти Франції та постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року у справі №6-2776цс16 де ним зазначено, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії, як складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Поточна справа є достатньо складною, поведінка сторін - змагальна.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі . Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю питомою вагою принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. №3-рп/2003: правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах .

Суд вважає за необхідне звернути увагу на постанову Касаційного цивільного суду від 16.01.2019 у справі №521/17654/15-ц. Верховний Суд яскраво демонструє, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності.

Також, суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №607/4316/17-ц від 25.03.2019. У вказаній постанові суд застосував недискримінаційний підхід та принцип неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. №15-рп/2004у), який також підлягає застосуванню судом у справі, що розглядається.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії , параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії , параграф 32). Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

Суд вважає, що обсяг мотивування ухвали є достатнім для її остаточного прийняття.

Враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України, суд зазначає, що, враховуючи предмет позову у справі №910/10309/20, тісно пов`язаний з розглядом даної справи та може вплинути на прийняте судом рішення по суті спору в зазначеній справі, а отже має безпосередній вплив на розгляд позову у даній справі.

Згідно зі статтею 117 ГПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється, зокрема, у випадку передбаченому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Керуючись статтями 117, 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №916/2288/20 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" про розірвання договору та стягнення 1214975,29 грн. до набрання законної сили рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/10309/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення 3155086,81 грн.

2. Зобов`язати учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі із наданням доказів, що підтверджують зазначені обставини.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков