ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/899/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміго И С"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн"

про: стягнення в сумі 261 981,98 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ОПИС СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн" про стягнення 261 981,98 грн. заборгованості за договором поставки.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн" було укладено договір поставки №11/12/19-530.

Згідно з умовами вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 261 981,98 грн., а проте відповідачем не здійснено оплату за поставлений товар в повному обсязі, зокрема згідно з умовами договору відповідач був зобов`язаний надавати позивачу звіти про реалізований товар кожні 7 календарних днів. А проте відповідач вказаних положень договору не дотримувався, у зв`язку з чим, за умовами договору весь товар вважається реалізованим та має бути оплаченим.

У відзиві відповідач вказує, що позивач не звертався до нього з вимогами про попередню оплату товару, поставок партій товару не призупиняв. Сторонами було укладено договір поставки товару на умовах його оплати після реалізації товару, а проте остільки товар реалізовано не було, у відповідача відсутній обов`язок з оплати його вартості.

У відповіді на відзив позивач вказав про безпідставність тверджень відповідача та обґрунтованість позовних вимог.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16 листопада 2021 року.

11 листопада 2021 року відповідач подав відзив.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року підготовче засідання відкладено на 07 грудня 2021 року.

26 листопада 2021 року позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 16 грудня 2021 року.

В судовому засіданні 16 грудня 2021 року оголошено перерву до 13 січня 2022 року.

В судове засідання представники сторін не з`явились, позивач був обізнаний про місце дату та час розгляду справи, оскільки був присутній в судовому засіданні в якому судом оголошено перерву до 13 січня 2022 року, клопотань про проведення судового засідання 13 січня 2022 року в режимі відеоконференції позивачем не заявлено.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце дату та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином що стверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з правилами частин 4 - 5 статті 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд встановив наступне.

11 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" (позивач/постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн" (відповідач, покупець) було укладено договір поставки №11/12/19-530 з протоколом розбіжностей, відповідно до предмету якого: в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товар (товари для дітей) (надалі - "товар"), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар відповідно до умов цього договору.

Товаром за умовами цього договору є продукція, яка передається постачальником у власність покупця на підставі замовлень останнього. Замовлення можуть бути передані постачальнику по телефону, факсу, ел. поштою або іншим зручним для сторін способом.

Замовлення покупця повинно містити наступну інформацію: артикул, найменування, ціну і кількість кожної одиниці товару в штуках, а також місце виконання зобов`язання постачальника з передачі товару.

Постачальник має право коригувати замовлення (змінювати асортимент, кількість, і інше).

Замовлення узгоджуються і затверджуються постачальником в розумний термін з моменту їх отримання від покупця. Даною умовою сторони досягли взаємної згоди з приводу узгодження і встановлення істотних умов для цього договору - асортименту та кількості товару, що підлягає поставці.

Перелік товарів, переданих від постачальника до покупця, їх ціна і кількість вказуються у видаткових накладних.

Відповідно до пункту 3.10. договору, право власності на товар, що поставляється на виконання умов цього договору, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця в момент передачі (вручення) йому товару постачальником або уповноваженим ним представником, що підтверджується підписанням видаткової накладної. У випадку, коли поставка товарів здійснюється із залученням компаній-перевізників право власності на товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передачі товарів представнику компанії-перевізника та його прийняття до перевезення.

Згідно з умовами пункту 3.11. договору, покупець має право повернути нереалізований товар за умови збереження товарного вигляду товару, цілісності упаковки, відсутності елементів передпродажної підготовки товару, цінників написів і. т. п.. Покупець має право повернути не реалізований товар постачальнику, якщо товар не реалізовано протягом 90 календарних днів від дати його поставки, попередньо повідомивши та узгодивши це з постачальником.

Відповідно до пункту 4.1 договору, сума цього договору складається з сукупної суми всіх видаткових накладних, узгоджених і підписаних сторонами.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а за грошовими зобов`язаннями - до їх повного виконання. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не виявить бажання його розірвати, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік (пункт 6.2. договору).

Як видно з матеріалів справи у період з 2019 року по 2020 рік позивач на виконання умов договору здійснював поставку відповідачу товару, який відповідачем було прийнято. Про такі обставини свідчать надані позивачем видаткові та податкові накладні. Частину з отриманого товару було повернуто позивачу, а частину оплачено. Разом з тим відповідач не оплатив отриманий від позивача товар на суму 261 981,98 грн. Доказів оплати товару на зазначену суму або його повернення матеріали справи не містять.

Пунктами 4.2.-4.3. договору узгоджено, що оплата за товар здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника, в національній валюті України (гривні), протягом 3 календарних днів з моменту реалізації товарів кінцевому споживачеві. Суми оплат, що буде здійснювати покупець, зараховуватимуться для погашення заборгованості за товар, відвантажений за видатковими накладними в порядку їх черговості, в хронологічному порядку.

Умовами пункту 5.2. договору встановлено, що постачальник зобов`язаний прийняти і своєчасно оплатити товар в порядку і на умовах, передбачених цим договором. Один раз в 7 (сім) днів ел. поштою надавати постачальнику достовірний звіт про реалізований товар. У разі неподання звіту в зазначені терміни - весь товар прийнятий покупцем вважається реалізованим в повному обсязі.

08 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача з претензією в якій вказав що відповідачем в порушення умов договору в належні строки не надавались звіти про реалізований товар. Відповідно до умов договору товар вважається реалізованим. У зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем в розмірі 261 981,98 грн. за поставлений та неоплачений товар.

Позивач вказує, що відповідач неодноразово порушував свої зобов`язання щодо своєчасного надання звітів, як про це визначено у пункті 5.2.5. договору, та надавав звіти про реалізований товар з порушеннями строків. Так, наприклад, відповідач надав звіт 17 червня 2021 року, а наступний аж через два тижні - 01 липня 2021 року.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем звітів у строки, визначені пунктом 5.2.5. договору.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права на своєчасну оплату отриманого відповідачем товару. Натомість відповідач вважає позов безпідставним оскільки, на його думку, строк оплати вартості товару не настав.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Умовами договору визначено, що оплата за товар здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника, в національній валюті України (гривні), протягом 3 календарних днів з моменту реалізації товарів кінцевому споживачеві. Суми оплат, що буде здійснювати покупець, зараховуватимуться для погашення заборгованості за товар, відвантажений за видатковими накладними в порядку їх черговості, в хронологічному порядку.

Водночас умовами договору (пункт 5.2.5.) встановлено, що покупець зобов`язаний один раз в 7 (сім) днів ел. поштою надавати постачальнику достовірний звіт про реалізований товар. У разі неподання звіту в зазначені терміни - весь товар прийнятий покупцем вважається реалізованим в повному обсязі.

За результатами розгляду спору судом встановлено відсутність в матеріалах справи доказів подання відповідачем у належні строки звітів про реалізований товар. Відповідач вказаних звітів суду не надав.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що строк оплати вартості товару не настав. Як встановлено умовами договору, у разі неподання звіту у визначені терміни (один раз в сім днів) - весь товар прийнятий покупцем вважається реалізованим в повному обсязі. З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів щодо надання достовірних звітів про реалізований товар у визначені договором строки, суд вважає встановленими обставини стосовно настання строку оплати вартості поставленого відповідачу товару.

З огляду на вище встановлені обставини суд погоджується з позицією позивача про наявність підстав для стягнення вартості поставленого та неоплаченого відповідачем товару в розмірі 261 981,98 грн.

Розглядаючи даний спір суд послуговується пложеннями статей 13, 74, 77, 78, 79, 89 щодо стандартів доказування та оцінки доказів визначених процесуальним законом.

Висновки суду

На думку суду, встановлені обставини щодо прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару свідчать про порушення відповідачем прав позивача.

Суд погоджується з аргументами позивача стосовно обґрунтованості позовних вимог про стягнення 261 981,98 грн. вартості поставленого та неоплаченого відповідачем товару.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору згідно із заявленою позивачем ціною позову складає 3 929,73 грн. Водночас позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 929,74 грн., отже, судовий збір в розмірі 0,01 грн. може бути повернути позивачу за його клопотанням в порядку передбаченому статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, у відповідності до статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 3 929,73 грн. покладається на відповідача та має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн" (33023, м. Рівне, вул. Транспортна 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська 7Д, ) 261 981 (двісті шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят один) грн. 98 коп. заборгованості та 3 929 (три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 73 коп. судового збору.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська 7Д, ).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Вей Дистрибюшн" (33023, м. Рівне, вул. Транспортна 12, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1ст. 256 ГПК України).

Суддя А.Качур