ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа№ 925/1309/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Креатив Імоті»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021

у справі №925/1309/21 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Креатив Імоті»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудпленет»

про стягнення 927 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Креатив Імоті» (далі - ТОВ «Компанія Креатив Імоті», позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудпленет» (далі - ТОВ «Фудпленет», відповідач) про стягнення безпідставно утриманих коштів.

Ухвалою від 29 вересня 2021 року Господарський суд Черкаської області відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 25.11.2021 суд першої інстанції зупинив провадження у справі № 925/1309/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/593/21.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Компанія Креатив Імоті» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області 25.11.2021 у справі № 925/1309/21 про зупинення провадження у справі, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На переконання скаржника ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм ст. 227 ГПК України.

Зазначаючи про презумпцію правомірності правочину, скаржник вважає, що у разі відсутності доказів на спростування презумпції правочину (наявності рішення суду про визнання правочину недійсним на момент розгляду справи) усі права, набуті сторонами правочину за ним (у тому числі право власності) є дійсними та повинні безперешкодно здійснюватися. Окрім того, під час проведення підготовчого засідання суд не ставив на обговорення питання про зупинення провадження у справі, що на переконання позивача, позбавило останнього навести доводи та міркування з приводу такого питання.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М. Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В. В., Шаптала Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Компанія Креатив Імоті» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 у справі № 925/1309/21 залишено без руху через несплату судового збору в належному розмірі.

З урахуванням сплати судового збору, суд ухвалою від 21.12.2021 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія Креатив Імоті» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021; розгляд апеляційної скарги вирішив здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

14.01.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідач, з огляду на заявлення кондикційного позову (про витребування коштів за користування нерухомим майном) у справі № 925/1309/21, вважає, що суд правомірно зупинив провадження у цій справі до вирішення справи № 925/593/21, в межах якої оспорюється право власності позивача на нерухоме майно.

Окрім того, ТОВ «Фудпленет» зазначило, що відповідь на позов, у якому викладено позицію відповідача про зупинення провадження у справі, було направлено позивачу кур`єрською службою, про що свідчить накладна № 015654 від 13.10.2021, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

У період з 28.12.2021 по 14.01.2022 суддя Шаптала Є.Ю. перебував у відпустці.

Відповідно до частини першої ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з направленням справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

З припису пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України випливає, що обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду варто у кожному випадку з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду справи треба розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У разі застосування пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).

Крім того, необхідно зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього ( такі висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).

Згідно з матеріалами справи, в межах справи за № 925/593/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРЛІДЕРБУД до ТОВ «Компанія Креатив Імоті», Акціонерного товариства АЛЬФА БАНК розглядається спір про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна (торгівельного комплексу за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, за реєстраційним № 2888 від 26 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Розсохою С.С.

Саме на підставі вказаного договору позивач заявив вимоги про стягнення коштів з відповідача.

Суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі з огляду на те, що справи № 925/1309/21 та № 925/593/21 є взаємопов`язаними, у справі № 925/1309/21 ТОВ «Компанія Креатив Імоті» звернулося до суду за захистом свого порушеного права на отримання доходу від використання нежитлового приміщення, що належить товариству на праві власності, натомість у справі № 925/593/21 оспорюється правочин, на підставі якого позивач набув право власності.

При цьому, суд першої інстанції, беручи до уваги одночасність розгляду пов`язаних між собою справ, вказав, що не має можливості під час розгляду справи № 925/1309/21 самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, а саме: правомірність набуття позивачем права власності на торгівельний комплекс через те, що це не є предметом розгляду у цій справі і відповідних доказів з цього приводу матеріали справи не містять.

Натомість колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зупинення провадження неправильними, з огляду на таке.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 925/593/21 про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна, місцевий господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

При цьому, покликання суду першої інстанції на те, що у справі № 925/593/21 розглядаються вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, тоді як у цій справі вимоги ТОВ «Компанія Креатив Імоті» до ДП ТОВ «Фудпленет» ґрунтуються саме на підставі оскаржуваного правочину, не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вказаній нормі та не врахував, що закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

В цьому випадку судове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (торгівельного комплексу за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 55/1, за реєстраційним № 2888 від 26 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Розсохою С. С.) відсутнє, а отже, вказаний договір є чинним, а тому є правовою підставою для заявлення позовних вимог.

Відповідна правова позиція щодо урахування презумпції правочину в аспекті оцінки правомірності зупинення провадження у справі викладена у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 922/3666/20, від 31.05.2021 у справі № 910/2933/13, від 13.05.2021 у справі № 917/349/20, від 20.01.2021 у справі № 906/129/20, від 01.04.2021 у справі № 902/1177/15.

Крім того, суд першої інстанції, покликаючись на можливе подальше визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, не врахував, що вказана обставина може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, не дотримавшись при цьому приписів п. 5 частини першої ст. 227 ГПК України.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. Крім того, виходячи з аналізу статті 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 910/31771/18, від 02.06.2020 у справі № 910/6674/19.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена без врахування вимог пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/593/21 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, так і стосовно того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Доводи, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовують викладеного.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу належить задовольнити.

При цьому, враховуючи, що справа передається для подальшого розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 129, 252, 255, 269-271, 273, 275, 277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Креатив Імоті» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 про зупинення провадження у справі №925/1309/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.11.2021 про зупинення провадження у справі № 925/1309/21 скасувати.

3. Справу № 925/1309/21 передати до Господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов