РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2022Справа № 910/19614/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Азот»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 85 730, 57 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Азот» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 85 730, 57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 85 730, 57 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/19614/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.01.2022 представник відповідача подав відзив та заяву про зменшення розміру штрафу на 50 %.

Представник відповідача 14.01.2022 подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи.

До Господарського суду міста Києва 18.01.2022 від представник позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не доведено наявності підстав для збільшення термінів доставки вантажів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно залізничних накладних № 32335002, № 32353344, № 41530544, № 43674928, № 46617536, № 46617569, № 32418675, № 42346833, № 32469058, № 42383448, № 42383554, № 42507962, № 42507996, № 32500787, № 32500803, № 42589408, № 32609745, № 32609760, № 42426833, № 43763879, № 32623910, № 32623969, № 32561821, № 42307207, № 42433698, № 39031547, № 39031554, № 39031562, № 47107222, № 42834614, № 42834762, № 42793422, № 42795047, № 43775329, № 43818418, № 46957189, № 46957221, № 42679126, № 42670620, № 32723710, № 42508184, № 42508234, № 42731166, № 42731174, № 42731182, № 46982294, № 47207386, № 42831123, № 32683013, № 32683047, № 32716243, № 32716276, № 42819243, № 42876409, № 42877191, № 42794958, № 42834788, № 42834796, № 42840744, № 42840769, № 42834689, № 42891416, № 42910521, № 32715450, № 32715492, № 32715518, № 32717308, № 32780298, № 39254735, № 39283833, № 40003311, № 47416177, № 40128589, № 40139628, № 40003519, № 42928242, № 42928259, № 42928275, № 42928663, № 42928689, № 40142648, № 40209959, № 40219396, № 40138562, № 32834459, № 32834467, № 32850133, № 40211856, № 40219362, № 40252546, № 40267494, № 47319827, № 42507905, № 42508028, № 32850364, № 32850398, № 32869927, № 40300915, № 40301889, № 40305674, № 40347080, № 32801607, № 46181749, № 41894387, № 42456814, № 42839084, № 42875526 відповідач зобов`язався доставити на адресу позивача порожні залізничні вагони.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на порушення термінів доставки вантажу відповідачем, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 85 730, 57 грн.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статті 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно пункту 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Судом встановлено, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу за спірними накладними порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що в процесі перевезення не з його вини відбулась затримка вантажів за накладними № 40003311, № 40003519, № 40209959, № 40211856, № 40219362, № 40219396, № 40252546, № 40267494, № 40301889, № 41530544, № 41894387, № 42307207, № 42383448, № 42383554, № 42346833, № 42433698, № 42456814, № 42507962, № 42507996, № 42589408, № 42670620, № 42679126, № 42731166, № 42731174, № 42731182, № 42793422, № 42794958, № 42795047, № 42819243, № 42831123, № 42834689, № 42834788, № 42834796, № 42839084, № 42840744, № 42840769, № 42876409, № 42877191, № 42891416, № 42910521, № 42928242, № 42928259, № 42928275, № 42928663, № 42928689, № 43818418, № 47207386.

Відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства, а також в інших випадках згідно з переліком, наведеним у цьому пункті, який не є вичерпним, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, акти загальної форми складаються, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Згідно з пунктом 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Отже, наведені норми покладають обов`язок на залізницю у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

На підтвердження наявності підстав для збільшення термінів доставки вантажів відповідач надав акти загальної форми ГУ № 6704 від 01.10.2021, № 6979 від 09.10.2021, № 7054 від 11.10.2021, № 7175 від 15.10.2021, № 7235 від 17.10.2021, № 7261 від 18.10.2021, № 7324 від 19.10.2021, № 7341 від 20.10.2021, № 7369 від 21.10.2021, № 7424 від 23.10.2021, № 7507 від 25.10.2021, № 7563 від 27.10.2021, № 6692 від 30.09.2021, № 2089 від 06.10.2021, № 2109 від 07.10.2021, № 2118 від 09.10.2021, № 29991 від 12.10.2021, № 30296 від 16.10.2021, № 2160 від 13.10.2021, № 30248 від 15.10.2021, № 30375 від 16.10.2021, № 30419 від 17.10.2021, № 928 від 16.10.2021, № 30393 від 17.10.2021, № 2196 від 17.10.2021, № 30471 від 17.10.2021, № 30580 від 18.10.2021, № 30694 від 20.10.2021, № 30623 від 19.10.2021, № 30737 від 20.10.2021, № 30741 від 20.10.2021, № 2563 від 20.10.2021, № 828 від 21.10.2021, № 30965 від 22.10.2021, № 30964 від 22.10.2021, № 2588 від 23.10.2021, № 2279 від 27.10.2021, № 49 від 27.10.2021, № 31311 від 26.10.2021, № 28550 від 01.10.2021, № 2176 від 15.10.2021.

У наданих відповідачем актах загальної форми ГУ вказано, що терміни доставки вантажів збільшено не з вини залізниці відповідно до вимог пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 внаслідок введення карантину.

Суд зазначає, що наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.

Разом з тим, відповідачем не наведено жодного обґрунтування та не надано жодного доказу того, які саме та яким чином введенні карантинні обмеження, зазначені в актах загальної форми, вплинули на затримку доставки вантажу. Саме по собі посилання на введення карантинних заходів не може бути підставою для збільшення строків перевезення.

Таким чином, надані відповідачем акти загальної форми ГУ не приймаються судом у якості належних та допустимих доказів наявності підстав для збільшення термінів доставки вантажів.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено відсутності своєї вини у порушенні строків перевезення.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

За розрахунком позивача, сума штрафу становить 85 730, 57 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Відповідачем подано заяву про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на 50 %.

У зазначеній заяві відповідач посилається на скрутне фінансове становище та те, що позивачем не надано доказів спричинення йому збитків внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення порушень щодо несвоєчасної доставки вантажу, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності скрутного майнового становища на момент винесення рішення, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому заяву відповідача про зменшення розміру штрафу суд залишає без задоволення.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 85 730, 57 грн.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Азот» (18028, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Героїв Холодного Яру, будинок 72, ідентифікаційний код 00203826) 85 730 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот тридцять) грн. 57 коп. - штрафу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк