УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 906/794/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліної С.В., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Шпорта О.В.

та представників

Позивача: Сачок А.В.

Відповідача: Захарко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021

(головуючий - Василишин А.Р., судді Бучинська Г.Б., Філіпова Т.Л.)

у справі № 906/794/20

за позовом Приватного підприємства "Прогрес-Буд"

до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та стягнення 1 668 140,21 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У зв`язку з запланованою відпусткою судді Губенко Н.М., Вронської Г.О. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується витягами з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 10.12.2021, 12.01.2022.

2. Приватне підприємство "Прогрес-Буд" (далі - ПП "Прогрес-Буд", позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Департамент, відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо проведення публічної закупівлі по об`єкту "Амбулаторія на 1-2 лікаря з житлом по вул. Горького, 17б, у смт. Першотравневе, Овруцького району Житомирської області - будівництво";

- стягнення 1.529.398,61 грн витрат на проведені роботи та 138.741,60 грн збитків.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із сайту https://www.dzo.com.ua/tenders/5934751, позивачу стало відомо про оголошення процедури закупівлі робіт, за об`єктом будівництва "Амбулаторія на 1-2 лікаря з житлом по вул. Горького, 176 у смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області будівництво", які вже виконуються позивачем за договором підряду №52 від 07.11.2018, на думку позивача, вказане свідчить про те, що відповідач не визнає права позивача на проведення будівельних робіт по об`єкту за договором, та на отримання відповідної винагороди. Також, позивач зазначає, що ним за період січень-травень 2020 року виконані будівельні роботи та понесені витрати по договору на суму 1.529.398,61 грн, які відповідач не оплатив. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 138.741,60 грн збитків, що є упущеною вигодою, як передбачено договором.

4. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.03.2021 у задоволенні позову відмовлено.

5. Рішення мотивовано тим, що:

- позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача не є ефективним способом захисту права позивача, а тому не підлягають задоволенню;

- щодо стягнення з відповідача 1.529.398,61 грн витрат на проведені роботи, суд зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів направлення відповідачу актів виконаних робіт за 2020 рік, а тому відсутні підстави для задоволення цієї вимоги;

- щодо стягнення з відповідача 138.741,60 грн збитків, позивачем не надано суду розрахунку вказаної суми збитків, як і не надано будь -яких первинних документів, які б підтверджували реальну суму неодержаного доходу.

6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, рішення Господарського суду Житомирської області від 03.03.2021 року скасовано в частині відмови у стягненні боргу в сумі 1.412.804,83 грн та щодо розподілу судових витрат. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача борг по оплаті виконаних робіт у розмірі 1.412.804 ,83 грн, здійснено розподіл судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

7. Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що:

- 07.11.2018 між Позивачем та Відповідачем, за результатами відкритих торгів/тендеру, укладено договір підряду №52 (далі - договір). Відповідно до пункту 1.1 договору, позивач зобов`язався на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов Договору та проектно-кошторисної документації будівельні роботи по об`єкту: Амбулаторія на 1-2 лікаря з житлом по вул. Горького,17б у смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області - будівництво (ДК 021:2015 (СРУ) - 45210000-2 - Будівництво будівель), (далі - роботи) в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів з питань будівництва, технічної документації та умов Договору і здати відповідачу закінчені роботи у встановлений Договором строк, а відповідач зобов`язався прийняти ці роботи та оплатити їх;

- відповідно до пункту 1.5 договору, склад та обсяг робіт, що доручаються до надання позивачу, визначені кошторисною документацією;

- згідно з пунктом 1.9 - 1.10 договору, позивач зобов`язався виконати роботи згідно календарного графіку виконання та фінансування робіт, який є невід`ємною частиною Договору і має право на дострокове виконання робіт за письмовим погодженням Відповідача;

- за приписами пунктів 2.1, 2.5 договору: ціна Договору є твердою та становить 6.707.290,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 1.117.881,67 грн;

- згідно з пунктами 2.7, 2.8 договору, розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (№КБ-2в, №КБ-3); оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача;

- відповідач зобов`язався здійснювати постійний і своєчасний технічний нагляд за виконанням робіт протягом усього періоду будівництва об`єкту і здійснює контроль за якістю будівництва в порядку, визначеному розділами 9, 11 Договору;

- згідно з пунктом 12.3 договору, здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом форми №КБ-2в та довідкою №КБ-3;

- сторони додатковими угодами неодноразово вносили зміни до строку дії договору, календарного графіку, обсягу робіт, Додатковою угодою № 3 строк дії договору погоджено сторонами до 31.12.2020;

- судами встановлено та не заперечується сторонами, що на виконання договору підряду позивачем протягом 2018-2019 років виконувались роботи по об`єкту і виконані роботи за цей період було оплачено Департаментом;

- позивачем надано суду акти виконаних будівельних робіт за 2020 рік КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 на загальну суму 1.529.398,61 грн, які не оплачено відповідачем, крім того, позивачем надано суду лист № 1 від 02.03.2020, за змістом якого, уповноваженому представнику відповідача інженеру технічного нагляду Докійчуку О.П. було направлено акти виконаних робіт за 1 квартал 2020 року (за переліком), для здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог, лист містить розписку про отримання 02.04.2020;

- листом від 03.03.2020 № 01.3-804 відповідач, з посиланням на ч. 4 ст. 849 ЦК України, повідомив позивача про відмову від договору підряду в односторонньому порядку. на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України.

8. Оцінивши вищезазначені обставини апеляційний суд дійшов висновку, що:

- відповідач був обізнаний щодо виконання позивачем робіт, зважаючи на лист від 02.03.2020, акти приймання виконаних позивачем робіт відповідачем не підписано, при цьому, відповідач не надав суду пояснень та доказів щодо причин не підписання актів КБ-2в та довідок КБ-3 за 2020 рік, як не надав і зауважень щодо виконаних позивачем робіт, водночас, додатковою угодою від 31.12.2019 сторонами продовжено строк дії договору до 31.12.2020, що свідчить про наміри сторін продовжувати правовідносини за договором;

- враховуючи висновок експерта, поданий позивачем до апеляційного суду, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення заборгованості по оплаті виконаних позивачем робіт за договором на суму 1.412.804,83 грн у 2020 році, водночас, судом відхилено як необґрунтоване стягнення з відповідача 116.593,78 грн заборгованості, оскільки, позивачем неправомірно включено до розрахунку вартість робіт, які фактично не виконані, що підтверджується і висновком експерта;

- щодо вимог про стягнення з відповідача збитків, у вигляді упущеної вигоди, а також вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення публічної закупівлі щодо виконання робіт по об`єкту, рішення суду першої інстанції в цій частині до апеляційного суду не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось, зважаючи на положення ст. 269 ГПК України.

9. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (з урахуванням доповнень), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог та стягнення з відповідача 1.412.804,83 грн заборгованості, 21.192,83 грн витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви, 29.144,69 грн витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги та прийняти в оскаржуваній частині нове рішення про відмову у позові.

10. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав.

11. Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 та призначено до розгляду справу на 08.11.2021.

12. Судове засідання у справі № 906/794/20, призначене на 08.11.2021, не відбулося, про що також повідомлено учасників справи телефонограмами суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 10.11.2021 розгляд справи призначено на 13.12.2021.

14. У судовому засіданні суду касаційної інстанції оголошувались перерви 13.12.2021 до 20.12.2021, також, 20.12.2021 до 17.01.2022.

15. Згідно з частиною 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Посилаючись на п. 1 частини 2 ст. 287 ГПК України, скаржник зазначає, що апеляційний суд прийняв рішення про часткове задоволення позову на підставі неналежних доказів та без врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 27.12.2019 у справі № 924/70/18, від 03.12.2019 у справі № 909/574/18, від 18.08.2021 у справі № 910/18384/20.

17. За змістом пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

18. Отже відповідно до положень пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

19. Для цілей застосування норм процесуального права, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за певними критеріями, а саме: змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, з яких: змістовий є основним, а два інші (суб`єктний та об`єктний) - додатковими.

20. Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність.

21. Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

22. Отже при дослідженні правовідносин на предмет їх подібності необхідно керуватися зазначеними вище критеріями змістовим, суб`єктним та об`єктним. При застосуванні цих критеріїв слід виходити з такого.

23. Основний - змістовний критерій полягає у тому, що оцінювання спірних правовідносин здійснюється за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників.

24. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

25. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних положень процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

26. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини). Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

27. Отже для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. При цьому така подібність оцінюється з урахуванням зазначених вище критеріїв та висновків Верховного Суду щодо застосування таких критеріїв подібності.

28. Зі змісту зазначених скаржником у касаційній скарзі постанов, Суд вбачає, що наведені в них висновки стосуються застосування норм права у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається Судом.

29. Так, у справі № 924/70/18 предметом спору є вимоги підприємця до товариства про стягнення основного боргу, штрафу, 3 % річних, інфляційних втрат та 10% за користування чужими грошовими коштами. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням товариством зобов`язань з оплати виконаних робіт за договором виконання сільськогосподарських робіт. Відмовляючи у позові суди посилались на те, що позивачем не доведено виконання ним робіт у 2017 році по збиранню сої, на визначену позивачем вартість. Надані позивачем два акти здачі-приймання виконаних робіт судами відхилено, з посиланням на положення статей 76-79 ГПК України, оскільки один з актів підписаний неуповноваженою особою зі сторони відповідача, а другий взагалі не містить підпису уповноваженої особи відповідача. Судами також зазначено, що позивачем не надано доказів надсилання/передачі відповідачу акта здачі-приймання виконаних робіт від 10.04.2017. Крім того, судами зазначено, що за умовами договору позивач мав приступати до виконання робіт лише після вчинення відповідних дій, передбачених п. 2.2, 2.4, 4.2.1.9 договору, однак судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання сторонами у справі зазначених умов договору. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили виконання робіт, передбачених договором, у березні-квітні 2017 року.

З урахуванням зазначеного, касаційний суд, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем, не було доведено виконання ним робіт у 2017 році по збиранню сої, на визначену ним суму.

30. У справі № 909/574/18 предметом спору є вимоги підприємства до служби про стягнення заборгованості з оплати послуг за договором підряду (надання послуг з експлуатації та утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення).Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та приймаючи нове рішення про відмову у позові, встановив, що у справі відсутні передбачені умовами договору та нормами чинного законодавства первинні документи - акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт, які б підтверджували факт виконання спірних робіт та, відповідно давали підстави для висновку про наявність заборгованості відповідача за договором підряду. Наявні у справі акти виконаних робіт визнані апеляційним судом неналежними доказами, тобто такими, що не дозволяють встановити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі (виконання робіт за договором у заявленому обсязі), отже, зважаючи на порядок та умови розрахунку, встановлених у п.п.4.1, 4.3., 4.4. договору, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність позову. Касаційний суд погодився з висновками апеляційного суду.

31. Щодо справи № 910/18384/20. У вказаній справі предметом спору у є вимоги товариства до товариства про стягнення 1 455 433,61 грн заборгованості за виконані роботи з доставки та монтажу металевих конструкцій на об`єкті. Постановою апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції про задоволення позову та прийнято нове рішення про відмову у позові. Суд касаційної інстанції скасував судові рішення у справі та направив справу на новий розгляду до суду першої інстанції, при цьому, Верховний Суд посилався на те, що судами обох інстанцій не досліджено питання фактичного виконання підрядником робіт, вказаних у актах за жовтень 2020 року.

32. З урахуванням зазначеного, на відміну від вищезазначених справ у справі, що розглядається Верховним Судом, апеляційним судом встановлено, що позивачем на підтвердження виконання робіт за договором надано акти виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість робіт КБ-3, які було надіслано відповідачу, який в свою чергу безпідставно не підписав отримані акти, при цьому, відповідачем не було надано апеляційному суду обґрунтованих пояснень щодо причини непідписання наданих позивачем актів. Водночас, апеляційним судом встановлено виконання позивачем будівельних робіт за договором та визначено їх вартість, з урахуванням висновку експертизи.

33. Отже, правовідносини у справах № 910/18384/20, № 924/70/18, № 909/574/18 та у справі, що зараз розглядається Верховним Судом, є різними за встановленими судами обставинами справи, матеріально - правовим регулюванням, що свідчить про те, що вказані справи є різними за істотно - правовими ознаками. Крім того, справу № 910/18384/20 Верховним Судом направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку у справі, при цьому, за результатами нового розгляду справи фактично - доказова база в ній може істотно змінитися, що, у свою чергу, вплине на правові висновки у справі, оскільки, новий розгляд справи став наслідком неповного дослідження судами обставин справи.

34. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

35. Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

36. Отже, встановивши після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у поставах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 зазначеного Кодексу.

37. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена п. 1 ч. 2 статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а будь-яких інших підстав касаційного оскарження Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації не зазначено у поданій касаційній скарзі, колегія суддів на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі № 906/794/20.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі № 906/794/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

Л.В. Стратієнко