РІШЕННЯ

17 січня 2022 рокуСправа № 921/796/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

за участю секретаря судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, 46006

до відповідача: Тернопільської районної державної адміністрації, майдан Перемоги,1, м.Тернопіль, 46009

про стягнення заборгованості в сумі 4 672 грн 45 коп

За участі представників:

Позивача: Штогрин М.П.

Відповідача: не з`явився

В порядку ст.222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) судом здійснювалося фіксування судового засідання (звукозапис) за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

В судовому засіданні 17.01.2022 року, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" м.Тернопіль звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Тернопільської районної державної адміністрації, м.Тернопіль, про стягнення 4 672 грн 45 коп, в тому числі: 4 007,10 грн заборгованості за використаний природний газ, 97,17 грн 3% річних, 284,50 грн інфляційних нарахувань та 283,68 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.12.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи по суті на 10:00 год 10 січня 2022 року, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив.

У зв`язку із перебуванням судді у відпустці, розгляд справи судом перенесено на 17.01.2022 на 10:00 год, про що учасників справи належним чином повідомлено ухвалою суду від 20.12.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 17.01.2022 заявлені вимоги повністю підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням Управлінням соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації своїх зобов`язань за договором №01/д-013 від 31.01.2021 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів. При цьому вказує, що 24.05.2021 була проведена державна реєстрація припинення юридичної особи Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації, а його правонаступником є Тернопільська районна державна адміністрація (код 04058284).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться в матеріалах справи).

У поданому відзиві на позов (вх.№10502 від 24.12.2021) відповідач підтвердив, що являється правонаступником Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації та просив суд розглянути справу без участі його представника.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що: - дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, особливістю якого є те, що суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також додатково заслуховує їх усні пояснення; - сторін про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлено; - участь представників сторін в судовому засіданні 17.01.2022 обов`язковою не визнавалась, а доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

- 31 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (Споживач) укладено Договір №01/д-013 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі Договір), відповідно до умов якого (п.1.1) Постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ (ДК 021:2015, код 0912000-6 Газове паливо (09123000-7 природний газ) у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язався прийняти та своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки і порядку, що визначені договором.

Згідно п.п.1.2., 1.3. Договору річний плановий обсяг постачання газу становить до 0,475 тис.куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначені у додатку 2 до Договору.

В пункті 2.3 Договору сторони дійшли згоди, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Відповідно до п.2.6.1. Договору, за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Згідно пунктів 2.6.2-2.6.5 Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

В п.3.2 Договору зазначено, що ціна природного газу за 1 тис.м.куб. визначається відповідно до діючих цін Постачальника, з урахуванням компенсації вартості послуг доступу до потужності, податків та зборів передбачених чинним законодавством України. Ціна природного газу за 1 тис.м.куб з 01.01.2021 становить 8436 грн 00 коп.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що загальна сума договору складається з місячної вартості поставленого газу Споживачеві за даним договором 4007,10 грн.

Порядок та строки проведення розрахунків визначено сторонами у розділі IV договору.

Так, розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць (п.4.1 Договору).

Оплата вартості використаного природного газу здійснюється Споживачем протягом місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла в попередньому місяці. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим (п.4.2.1 Договору).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п.4.4 Договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п.6.2.1 Договору).

Відповідно до пункту 11.1 Договору, останній набуває чинності з дати його підписання та укладається на строк по 10.02.2021, та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися до дати його укладання.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Статтею 714 Цивільного кодексу передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.2 ч.2 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу", п.5.3.3 Договору №01/д-013 від 31.01.2021 Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість поставленого природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Як вже зазначалось вище, у п.4.2.1 Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач на виконання умов Договору №01/д-013 від 31.01.2021 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів передав, а Споживач Управління соціального захисту населення Бережанської РДА, прийняв природний газ в кількості 0,475 тис.м куб.на загальну суму 4007,10 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу №01/д-013/0121-1259 за січень 2021 року, який містить підписи представників сторін та скріплений їх печатками.

Отже, обсяг спожитого природного газу в січні 2021 року є узгодженим сторонами.

Поряд з цим, Управління соціального захисту населення Бережанської РДА свого договірного обов`язку з оплати вартості спожитого природного газу не виконало, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 4007,10 грн.

З долучених відповідачем до відзиву матеріалів слідує, що на підставі розпорядження голови Тернопільської районної державної адміністрації від 15.03.2021 №74 "Про затвердження передавальних актів структурних підрозділів Бережанської районної державної адміністрації, які приєднуються до Тернопільської районної державної адміністрації" були затверджені передавальні акти, зокрема балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації до правонаступника - Тернопільської районної державної адміністрації.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідні витяги знаходяться в матеріалах справи) судом встановлено, що 24.05.2021 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (код 03195524); підстава: рішення щодо реорганізації (номер запису 024000506). Правонаступником останньої вказано Тернопільську районну державну адміністрацію (код 04058284).

Частиною 1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч.1 ст.10 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Слід також зазначити, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності (подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17).

Отже, Тернопільська районна державна адміністрація (код 04058284) є правонаступником прав та обов`язків Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (код 03195524).

Таким чином, до Тернопільської районної державної адміністрації перейшли зобов`язання реорганізованого Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації щодо оплати природного газу за Договором №01/д-013 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 31.01.2021.

Частиною 1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проте, як стверджує позивач, станом на час розгляду справи вартість спожитого природного газу за Договором №01/д-013 від 31.01.2021 не сплачена, що є порушенням умов договору, ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи суду не подав, а тому позовні вимоги ТОВ "Тернопільоблгаз" щодо стягнення з Тернопільської районної державної адміністрації 4007,10 грн заборгованості за використаний природний газ за Договором №01/д-013 від 31.01.2021 підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не оспорені відповідачем.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором №01/д-013 від 31.01.2021, позивачем на підставі ст.625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 97,17 грн 3% річних (нарахованих за період з 11.02.2021 по 02.12.2021) та 284,50 грн інфляційних нарахувань (за період лютий - жовтень 2021 року).

Розглянувши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, суд вважає правомірним нарахування за вказаний період 97,17 грн 3% річних та 284,50 грн інфляційних нарахувань, а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтями 546-551 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст.551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України.

Як вже зазначалось вище, у п.6.2.1Договору сторони передбачили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку із непроведенням своєчасної оплати вартості природного газу, спожитого у січні 2021 року, на підставі положень ст.ст.546-551 ЦК України, ст.ст.217-232 ГК України та умов Договору від 31.01.2021, з урахуванням кінцевого терміну проведення розрахунків за спожитий природний газ, позивачем заявлено до стягнення 283,68 грн пені (нарахованої за період з 11.02.2021 по 11.08.2021).

Розглянувши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення пені, який проведений з урахуванням положень ст.232 ГК України, суд вважає правомірним нарахування відповідачу 283,68 грн пені, а позов в даній частині також підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 194, 202, 232, 233, 236-238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Тернопільської районної державної адміністрації (майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль, код 04058284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (вул. Чернівецька, 54А, м. Тернопіль, код 39555103, п/р НОМЕР_1 , МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк") 4007 грн 10 коп. заборгованості за використаний природний газ.

3. Стягнути з Тернопільської районної державної адміністрації (майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль, код 04058284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (вул. Чернівецька, 54А, м.Тернопіль, код 39555103, п/р НОМЕР_2 , МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк") 97,17 грн 3% річних, 284,50 грн інфляційних нарахувань, 283,68 грн пені та 2270 грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст.256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 20 січня 2022 року.

Суддя С.Г. Стопник