ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. Справа №907/584/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку По Кошицькій

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.08.2021 (повний текст рішення складено 30.08.2021, суддя Пригара Л.І.)

у справі № 907/584/20

за позовом Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго, с.Оноківці Ужгородського району

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку По Кошицькій, м. Ужгород

про стягнення 21662 грн. 81 коп., в тому числі 18938 грн. 24 коп. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1663 грн. 10 коп. інфляційних нарахувань та 1061 грн. 47 коп. трьох процентів річних

представники сторін:

від позивача Чекан В.В. (адвокат)

від відповідача Осадчук А.В.

21.08.2020 до Господарського суду Закарпатської області звернулося Приватне акціонерне товариство (надалі ПрАТ) Закарпаттяобленерго із позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі ОСББ) По Кошицькій 18938,24 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1663,10 грн інфляційних нарахувань та 1061,47 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не оплатив вартості спожитої активної електричної енергії, яку позивач поставив йому згідно договору про постачання електричної енергії за № 234927 від 15.02.2017, внаслідок чого у відповідача за період з травня по вересень та з листопада по грудень 2018 року виникла спірна заборгованість.

Під час розгляду справи в місцевому господарському суді відповідач 25.02.2021 подав відзив на позовну заяву. Попри це, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, місцевий господарський суд вирішив дану справу без врахування цього відзиву, оскільки відповідач, всупереч вимог ухвали суду від 02.12.2020, пропустив строк на його подання і не подав жодних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного його подання в межах встановленого строку. Крім того, суд зазначив, що відповідач не звертався із заявою про поновлення та продовження процесуального строку для подання відзиву в порядку ст. 119 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17.08.2021 позов у даній справі було задоволено повністю.

Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт споживання відповідачем електроенергії, на оплату якої позивач виставляв рахунки, підтверджено долученими до матеріалів справи доказами. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не надав суду свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є документально доведеними та підлягають задоволенню.

ОСББ По Кошицькій, не погодившись з вказаним судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, у якій послалося на те, що вирішуючи спір, місцевий господарський суд неповно дослідив обставини справи, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим просило рішення скасувати, закрити провадження у даній справі, а також ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у даній справі. Крім того, відповідач просив стягнути з позивача 6000 грн витрат за договором про консультаційні послуги за №БП-21-2 від 28.01.2021, відповідно до якого відповідачу було надано консультаційні послуги з питань бухгалтерського обліку за матеріалами даної справи.

У своїй апеляційній скарзі відповідач послався на наступне:

1) в кінці грудня 2019 року в ОСББ «По Кошицькій» відбулись загальні збори співвласників, якими було обрано новий склад правління та нового голову правління. Попереднім керівництвом ОСББ не було передано новому керівництву жодних документів, які би стосувались правовідносин з позивачем у 2018 році та спірної заборгованості;

2) 06.02.2020 відповідачу було вручено вимогу позивача про сплату заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 18938,24 грн. З огляду на це, 17.02.2020 відповідач надіслав позивачу два листи, відповідно до яких просив надати інформацію щодо відповідних договірних відносин, в т. ч. копію договору про постачання електричної енергії № 234927 від 15.02.2017;

3) з відповіді позивача на ці листи вбачається, що обсяги спожитої електроенергії фіксувались лічильником типу NP-06 TDME.EF.TxPD-U №02921704, однак, відповідач не володіє інформацією, хто здійснював зняття показників цього лічильника. Вказаний лічильник, за твердженням позивача, розташований в РП-0,4 кВ КТП-351 (трансформаторна підстанція), до якої відповідач доступу немає. Водночас, з відповідей позивача випливає, що відповідно до умов договору, оплата електричної енергії здійснюється споживачем на підставі рахунку, виписаного постачальником відповідно до акта про використану електричну енергію, підписаним споживачем (обома сторонами), або за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. В свою чергу, жодних актів про використану електричну енергію сторонами не складалось;

4) безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що факт споживання відповідачем електроенергії підтверджується виставленими позивачем рахунками на оплату. Такі рахунки не можуть вважатись належними та допустимими доказами, а, отже, в матеріалах справи немає жодних доказів, які би підтверджували спожиті відповідачем обсяги електроенергії. Крім того, рахунки, на які покликається позивач, складені з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»;

5) станом на даний час відповідач здійснює облік електроенергії на підставі 6-ти лічильників НІК 2102-02 №1337681, №3353900, №3052941, №3464828, №2129196, №1613150. Середньомісячне споживання, при цьому, становить близько 300-350 кВ/год. При цьому, позивач стверджує про значно вищі величини споживання електроенергії та жодним чином не згадує про шість вищезазначених лічильників;

6) пункт 9.4 договору, на який покликається позивач, містить згадку про договір про спільне використання електричних мереж, однак такий у матеріалах справи відсутній. Більше того, власники квартир у ОСББ «По Кошицькій» (побутові споживачі) мають самостійні договірні відносини із позивачем та не можуть вважатись субспоживачами;

7) у відповідача виникли сумніви щодо процесуально правильної поведінки суду першої інстанції, який 17.08.2021 о 16:00 год вийшов до нарадчої кімнати для проголошення рішення у даній справі, однак у повному тексті рішення згадав про клопотання відповідача про відкладення розгляду даної справи, яке надійшло на адресу суду засобами електронної пошти о 17:11 год цього ж дня. Вказане, на думку відповідача, може свідчити про те, що у зазначений день суд не ухвалював рішення у даній справі.

ПрАТ Закарпаттяобленерго подало до суду відзив на апеляційну скаргу, а також низку письмових пояснень, в яких не погодилося із доводами та вимогами апеляційної скарги, просило відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У своєму відзиві та поясненнях позивач послався на наступне:

1) з матеріалів справи вбачається, що 15.02.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії №234927. На підставі цього договору у 2018 році позивач виставив відповідачу рахунки за спожиту активну електричну енергію: - № 234927/5/1 від 07.05.2018 за травень 2018 року на суму 9038,40 грн; - № 234927/6/1 від 05.06.2018 за червень 2018 року на суму 5953,92 грн; - № 234927/7/1 від 04.07.2018 за липень 2018 року на суму 6 276,48 грн; - № 234927/8/1 від 06.08.2018 за серпень 2018 року на суму 2 835,84 грн; - № 234927/91 від 07.09.2018 за вересень 2018 року на суму 487,20 грн; - № 234927/11/1 від 03.11.2018 за листопад 2018 року на суму 727,44 грн; - № 234927/12/1 від 12.12.2018 за грудень 2018 року на суму 918,96 грн. Відповідач, в свою чергу, здійснив часткові оплати 07.08.2018 в сумі 1300 грн та 30.07.2019 в сумі 6000 грн;

2) вищезазначені рахунки були виставлені на підставі показів лічильника типу NP-06 TD ME.3F.TxPD-U № 02921704 з урахуванням розрахункового коефіцієнту « 60». Вказаний прилад обліку працює в автоматизованій системі комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), яка зберігає значення спожитої електроенергії за поточні і минулі облікові періоди і дозволяє позивачу дистанційно їх зчитувати;

3) про те, що лічильник типу NP-06 TD ME.3F.TxPD-U № 02921704 працював в режимі АСКОЕ свідчать положення Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), відповідно до яких усі споживачі з приєднаною потужністю більше 150 кВт або середнім споживанням від 50000 кВт/год на місяць повинні користуватися АСКОЕ або локальним устаткуванням збору та обробки даних (ЛУЗОД).

Позивач також зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги складає 5000 грн. на правничу допомогу за супровід справи у суді апеляційної інстанції незалежно від кількості та обсягу складених процесуальних документів та незалежно від результату розгляду даної справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та, враховуючи ціну позову, постановлено здійснити її розгляд без виклику сторін на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Під час перебування даної справи в суді апеляційної інстанції, відповідач долучив до матеріалів справи листи-відповіді Господарського суду Закарпатської області з приводу часу, витраченого суддею Пригарою Л.І. в нарадчій кімнаті, часу ухвалення рішення у даній справі, тощо.

Також 28.10.2021 відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду із клопотанням про відкладення розгляду даної справи з огляду на те, що між сторонами вчиняються дії по звірці взаємних розрахунків та можливого врегулювання спірної ситуації.

В свою чергу, позивач подав заперечення на вказане клопотання.

З огляду на необхідність заслухати пояснення представників сторін з приводу спірних правовідносин, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 дану справу було призначено до розгляду у судовому засіданні (на підставі ч.5 ст. 252 ГПК України), а також констатовано вихід суду за межі процесуального строку для розгляду апеляційної скарги, визначений ст. 273 ГПК України, однак зазначено, що такий вихід пов`язаний із необхідністю забезпечення судом розумності строків для вчинення процесуальних дій у даній справі (ст. 114 ГПК України).

11.01.2022 позивач подав суду апеляційної інстанції низку доказів, які, на його думку, підтверджують факт роботи лічильника типу NP-06 TD ME.3F.TxPD-U №02921704 в режимі АСКОЕ. Колегія суддів констатує, що із вказаних доказів (паспорта лічильника та схеми побудови передачі даних в режимі АСКОЕ) випливає, що безпосередньо сам лічильник відповідних даних передавати не може він це здійснює за допомогою контролера передачі даних та антени GSM/GPRS зв`язку, які підключаються до лічильника. На відповідне запитання суду, задане представнику позивача в судовому засіданні 13.01.2022, останній підтвердив правильність вказаного висновку суду. Водночас, позивач зазначив, що в нього відсутні докази встановлення на лічильнику №02921704 вказаних додаткових пристроїв.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

За положеннями ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», пп.1 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, передбачено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

15.02.2017 між ПАТ «Закарпаттяобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «Закарпаттяобленерго» (постачальник) та ОСББ «По Кошицькій» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 234927 від 15.02.2017, відповідно до якого постачальник зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 165 кВт, а споживач зобов`язався оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, які є його невід`ємною частиною (розділ 1 договору).

Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.3 договору, споживач зобов`язався виконувати умови цього договору та оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку 7 «Порядок розрахунків» та додатку 8 «Графік зняття показів засобу обліку електричної енергії».

Відповідно до пункту 8.1.1 договору, якщо до технологічних електричних мереж споживача приєднані електроустановки інших споживачів (субспоживачів), відносини між споживачем та електропередавальною організацією регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, а відносини між споживачем та субспоживачем (субспоживачами) у разі виникнення у нього (них) зобов`язань вносити плату за перетікання реактивної електроенергії, регулюються договором про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Пунктами 8.1.2, 8.1.3 договору, споживач передає електричну енергію субспоживачам, перелік яких визначений додатком 5 «Перелік об`єктів субспоживача (субспоживачів), що приєднані до електричних мереж споживача». Споживач передає постачальнику дані про обсяги споживання електричної енергії субспоживачами, а також звіт про використану субспоживачами електроенергію.

Відповідно до п.7.1, 7.5 договору, облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) споживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка 8 «Графік зняття показів засобу обліку електричної енергії», оформляються такі документи: акт про використану електричну енергію; акт замірів електричної потужності.

Вказаний договір підписано представниками постачальника та споживача, а також скріплено відбитками їхніх печаток.

До матеріалів справи позивач долучив наступні додатки до договору, підписані обома сторонами:

- додаток 1.1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» (кількість робочих годин в день та кількість робочих днів на тиждень: 12/7; кількість електроенергії у період з лютого по грудень 2017 року: 1 тис. кВт/год.);

- додаток 1.2 «Обсяги постачання електричної енергії субспоживачу» (кількість робочих годин в день та кількість робочих днів на тиждень: 24/7; кількість електроенергії у період з лютого по грудень 2017 року: необмежено);

- додаток 4 «Перелік об`єктів споживача» (багатоквартирні житлові будинки по вул. Кошицька, 42 та 42-а; тип лічильника: NP-06 TD ME.3F.TxPD-U; номер лічильника: №02921704; розрахунковий коефіцієнт: 60; місце установки приладів обліку: РП-0,4 кВ КТП-351);

- додаток 5 «Перелік об`єктів субспоживача (субспоживачів), що приєднані до електричних мереж споживача» (побутові споживачі ж/б №42, 42-а вул. Кошицька відповідно до договорів користування електроенергією; потужність, дані приладів обліку та місце їх установки: згідно договорів про користування електричною енергією з побітовими споживачами);

- додаток 7 «Порядок розрахунків»;

- додаток 8 «Графік зняття показів засобу обліку електричної енергії»;

- додаток 9 «Розрахунок втрат електроенергії в мережі споживача»;

- додаток 11 «Однолінійна схема підключення»;

-додаток 12.1 «Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін».

Згідно з пунктом 1 додатку 7, розрахунковим періодом вважається місяць (28/29, 30 або 31 день), починаючи з 3 числа попереднього місяця по 2 число звітного місяця; розрахунковою датою є 3 число звітного місяця.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 додатку 7, покази розрахункових приладів обліку електроенергії знімаються представником споживача, або одночасно споживача і постачальника. Дані показів записуються в акт, який підписується представником споживача і надається постачальнику на наступний день після зняття показів. Акт про використану електроенергію, підписаний представником споживача, є підставою для виставлення рахунку на оплату використаної електроенергії. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем (остаточний розрахунок за спожиту електроенергію) на підставі рахунку, виписаного постачальником у відповідності з актом про використану електричну енергію, підписаним споживачем (обома сторонами), або в порядку, визначеному п. 3 цього додатку (застосовується у випадку неможливості отримання постачальником даних про спожиту електроенергію) протягом не більше 5-ти операційних банківських днів, що відраховуються від дати отримання рахунку.

Додатком 8 визначено, що датою зняття показів засобів обліку електричної енергії для остаточного розрахунку за використану протягом розрахункового періоду електроенергію є 3 число звітного місяця.

Додатком 12.1 визначено, що балансова належність електромереж та установок постачальника та споживача розмежовуються в точці приєднання кабельних наконечників до нижніх клем автоматичного вимикача АВ3004 Ін=315А в РП-0,4кВ КТП-351. При цьому, у вказаному акті також зазначено про межу відповідальності між споживачем та субспоживачами населенням (квартири) / населенням (гаражі) місце приєднання кабельних наконечників побутових споживачів до вихідних клем їхніх лічильників.

Крім того, позивач долучив додаток 7А «Акт про використану електричну енергію по ОСББ «По Кошицькій», у якому передбачено, що обсяг використаної електричної енергії встановлюється на підставі різниці попередніх та поточних показів приладу обліку згідно додатку 4.

06.02.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою №62/535-18 (а.с. 51, т.1) та рахунком №234927 на суму 18938,24 грн (а.с. 49, т.1). На вказаній вимозі та рахунку наявна відмітка відповідача про їхнє отримання 08.02.2020.

У вимозі позивач послався на те, що в період з травня по грудень 2018 року відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором №234927 від 27.01.2017, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 18938,24 грн. Вказану заборгованість позивач просив сплатити відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України у 7-ми денний строк з моменту отримання відповідачем цієї вимоги.

У відповідь на вказану вимогу ОСББ «По Кошицькій» звернулося до позивача із листом №17/02/20 від 17.02.2020 (а.с. 52, т.1), у якому просило перевірити правильність нарахування заборгованості на обласній комісії зі спірних питань, оскільки за даними ОСББ обсяги споживання електроенергії у спірний період були набагато менші.

Листом від 17.03.2020 за №154-25/1772 (а.с. 53, т.1), позивач повідомив відповідача про правильність розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

До матеріалів позовної заяви позивач долучив акти про використану електричну енергію за травень вересень, листопад грудень 2018 року (а.с. 42-48, т.1). Однак, вказані акти не містять підпису споживача, а тому не можуть вважатись допустимими доказами у розумінні пунктів 7.1.5 та додатку 7 до договору, які б підтверджували покази розрахункового приладу обліку електроенергії у відповідні місяці.

Крім того, у справі немає доказів того, що про складення цих актів будь-яким чином повідомлявся споживач (зокрема, шляхом направлення йому цих актів засобами поштового зв`язку).

До матеріалів позовної заяви позивач долучив також рахунки про використану електричну енергію за травень вересень, листопад грудень 2018 року (а. с. 32-38, т.1). Однак, до вказаних рахунків не долучено доказів їх направлення споживачу, а відмітку про отримання із підписом споживача містять лише рахунки за вересень (на суму 487,20 грн), червень (на суму 5953,92 грн) та травень (на суму 9038,40 грн).

Суд наголошує, що відповідно до умов договору, саме акти про використану електричну енергію є підставою для складення відповідних рахунків. З огляду на відсутність актів, які є первинними документами, самі-по-собі рахунки на оплату не можуть вважатись доказом споживанням відповідачем конкретної кількості електроенергії у конкретний період.

Відповідно до тверджень позивача, за спожиту у спірний період електроенергію відповідач здійснив наступні платежі: 07.08.2018 на суму 1300 грн (а. с. 39, т.1); 30.07.2019 на суму 6000 грн (а. с. 40, т.1). Однак, відповідно до наданих позивачем відомостей, відповідні платежі були здійснені відповідачем без покликання на конкретний договір, конкретні рахунки та конкретні періоди. Таким чином, здійснення відповідачем часткової оплати у розмірі 7300 грн, в контексті спірних правовідносин, підтверджує лише вірогідне визнання відповідачем факту існування спірних правовідносин, однак не дає змоги перевірити обґрунтованість суми, яку позивач заявив до стягнення у межах даної справи.

Стосовно покликання позивачем на те, що покази приладу обліку електричної енергії в автоматичному порядку ним отримувались через автоматизовану систему комерційного обліку електричної енергії (АСКОЕ), колегія суддів вважає такі необґрунтованими. Так, ні договір, ні додатки до нього не мають покликань на те, що у правовідносинах між сторонами використовується АСКОЕ, або на те, що лічильник, про який згадано у додатку 4 до договору, має технічні можливості автоматичного надсилання позивачу своїх показів. Натомість, як у договорі, так і в додатку 7 до нього, сторони визначили чіткий порядок фіксування показів лічильника шляхом складання акта про використану електричну енергію. Крім того, як було зазначено вище, в позивача відсутні докази, які би підтверджували факт встановлення на лічильнику контролера передачі даних та антени GSM/GPRS зв`язку, які би фактично свідчили про те, що вказаний лічильник працює в автоматизованій системі комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), яка дозволяє позивачу дистанційно зчитувати значення спожитої електроенергії за поточні і минулі облікові періоди. В той же час, саме лише покликання позивача на положення ПУЕ не свідчить про те, що спірний лічильник фактично працював в режимі АСКОЕ.

В контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що знімок екрана комп`ютера із інформацією з невстановленої комп`ютерної програми про покази лічильника споживача ОСББ «По Кошицькій» (а.с. 59, т.1), на який покликається позивач, також не може вважатись допустимим доказом у розумінні умов договору та статті 77 ГПК України, оскільки сторони не узгодили такої форми фіксування показів лічильника.

На підставі вищенаведеного в сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов до необґрунтованого висновку про те, що відповідач у спірний період спожив активну електроенергію на загальну суму 26238,24 грн. Вказаний висновок суду першої інстанції помилково здійснено із покликанням лише на копії рахунків на оплату, які, як зазначено вище, не можуть вважатись доказами для підтвердження такого факту.

Зазначене свідчить про те, що позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими і не можуть бути задоволені, виходячи з тих доказів, на які покликається позивач. А саме, вказані докази в їх сукупності не свідчать про те, що у спірний період відповідач спожив саме ту кількість електроенергії, про яку стверджується у позовній заяві.

Додатково колегія суддів зазначає про безпідставність та надуманість доводів апелянта, пов`язаних із тим, що місцевий господарський суд, начебто, в судовому засіданні 17.08.2021 не ухвалював рішення у даній справі. Сама лише згадка у повному тексті рішення, яке було складено 30.08.2021, про клопотання, яке було подано відповідачем о 17:11 год жодним чином не свідчить про вказане.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Водночас, колегія суддів зазначає про необґрунтованість вимоги відповідача про стягнення з позивача 6000 грн судових витрат за консультаційні послуги. Вказана вимога не обґрунтована жодними доказами (договором, доказами його виконання), а також не випливає із пояснень відповідача по суті спору, оскільки він не наводить власного розрахунку заборгованості, тощо.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку По Кошицькій задоволити частково.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.08.2021 у справі №907/584/20 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, будинок 57, ідентифікаційний код 00131529) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «По Кошицькій» (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Кошицька, будинок 42а, квартира 10, ідентифікаційний код 40635511) 3153 грн судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Місцевому господарському суду видати наказ на виконання даної постанови.

В стягненні з Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «По Кошицькій» 6000 грн за консультаційні послуги за договором про консультаційні послуги за №БП-21-2 від 28.01.2021 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови складено 25.01.2022.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік