ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3115/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

Розглядаючи матеріали справи №916/3115/21

За позовом: Державного багатопрофільного підприємства „Урожай" (65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 10; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Герасимчук Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 )

Про визнання договору недійсним

Представники:

від позивача - Тарановський Д.С. адвокат за ордером

від відповідача - не з`явився

Встановив: Державне багатопрофільне підприємство „Урожай" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Герасимчук Олександра Олександровича про визнання договору недійсним. Позовні вимоги направлено на визнання недійсним Договору аутсорсингу №24 від 03 серпня 2020р. з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками №1, №2, №2/1, укладених між Фізичною особою-підприємцем Герасимчук Олександром Олександровичем та Державним багатопрофільним підприємством „Урожай".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.10.2021р. прийнято позовну заяву Державного багатопрофільного підприємства „Урожай" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3115/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "15" листопада 2021 р. о 10:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 15.11.2021р. о 10:00.

15.11.2021р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.12.2021р. о 10:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.11.2021р. повідомлено відповідача по справі №916/3115/21: Фізичну особу-підприємця Герасимчук Олександра Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "06" грудня 2021 р. о 10:45. Зроблено офіційне оприлюднення оголошення щодо слухання даної справи.

06.12.2021р. до суду позивачем було надано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.12.2021р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/3115/21 на 30 днів до 17.01.2022р. Відкладено підготовче засідання на "22" грудня 2021р. о 12:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 22.12.2021р. о 12:30. Зроблено офіційне оприлюднення оголошення щодо слухання даної справи.

16.12.2021р. до суду позивачем було надано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3115/21. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "19" січня 2022р. о 11:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 19.01.2022р. о 11:40. Зроблено офіційне оприлюднення оголошення щодо слухання даної справи.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвали суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення з зазначенням поштовою організацією, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 19.01.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 26.01.2022р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

03.08.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Герасемчук Олександром Олександровичем (Сторона1) та Державним багатопрофільним підприємством "Урожай" (Сторона 2) укладено Договір аутсорсингу з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг № 24 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Договору, для підвищення ефективності роботи компаній за рахунок передачі (організації, Стороні по договору) не тільки деяких функцій, але і бізнес-процесів з метою оптимізації всіх видів ресурсів і концентрації зусиль на основному виді діяльності, сторони уклали цей Договір про господарську діяльність, без створення юридичної особи, з метою ведення господарської діяльності у м. Одеса, та зобов`язуються погоджено робити необхідні фактичні юридичні дії. Перелік переданих функцій та бізнес-процесів (надалі Перелік функцій) викладено Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Сторони договору зобов`язуються прийняти на себе обов`язки робити необхідні дії. інтересах Сторони - партнера по договору, переданні по цьому договору непрофільні функції, згідно Переліку функцій, для досягнення поставленої мети протягом року (або, за згодою Сторін, на більший чи менший термін).

У пункті 1.3 Договору передбачено, що за надання таких послуг по цьому Договору Сторони - проводять фінансові розрахунки по винагороді за виконаний об`єм робіт в розмірі, в порядку і строки, які обумовлені в Додатках до цього Договору.

Пунктом 3.1.1 Договору передбачено, що сторони договору мають право рівною мірою, незалежно від внеску брати участь у керуванні справами для досягнення мети.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що він укладений на строк один рік, після закінчення якого діяльність припиняється з розподілом доходів і витрат пропорційно вкладу. Дострокове припинення договору можливе тільки на підставі чинного законодавства України.

Також, між сторонами 03.08.2020р. було складено та підписано Додаток № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Згідно із пунктом 1.1 цього додатку Сторона1 приймає на себе зобов`язання з метою ведення господарської діяльності роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, і також ведення іншої діяльності, яка не суперечить чинному законодавству.

Згідно із пунктом 1.2 Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Сторона1 делегує Стороні2 функції: 1.2.1. По утриманню приміщень в належному стані де знаходиться приміщення; 1.2.2. Забезпечення безперебійного постачання електроенергії; 1.2.3. Забезпечення безперебійного постачання водо забезпечення та водовідведення в приміщення, що використовуються для приміщення, а також забезпечення функціювання цих систем в належному стані; 1.2.4. Вивіз відходів виробництва; 1.2.5. Організація та здійснення охорони; 1.2.6. Участь в логістиці бізнес процесів; 1.2.7. Надання додаткового обладнання.

Відповідно до пункту 1.3 Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 Сторона2 прийняла на себе зобов`язання: 1.3.1. По утриманню приміщень в належному стані де знаходиться приміщення; 1.3.2. Забезпечення безперебійного постачання електроенергії; 1.3.3. Забезпечення безперебійного постачання водо забезпечення та водовідведення в приміщення, що використовуються для приміщення, а також забезпечення функціювання цих систем в належному стані; 1.3.4. Вивіз відходів виробництва; 1.3.5.Організація та здійснення охорони; 1.3.6. Участь в логістиці бізнес процесів; 1.3.7. Надання додаткового обладнання.

Окрім того, між сторонами було складено та підписано Додаток № 2 (без зазначення дати) до Договору аутсорсингу від 03.08.2020.

Згідно із пунктами 1.1, 1.2, 1.3 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Сторона2 передає, а Сторона 1 приймає в строкове користування державне нерухоме Приміщення: (далі - Приміщення), заданими Єдиного реєстру об`єктів державної власності площею 70,00 кв.м, розміщене за адресою: м. Одеса, Площа Старосінна, що перебуває на балансі ДБП „Урожай" (далі - Балансоутримувач). Приміщення передаються в користування з метою по веденню господарської діяльності і також ведення іншої діяльності, яка суперечить чинному законодавству. Стан Приміщення на момент укладення додатку № 2 к Договору, визначається в акті приймання - передавання за узгодженням Балансоутримувача.

Пунктами 2.1, 2.2 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. передбачено, що Сторони 1 вступає у строкове користування приміщенням у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього додатку № 2 к Договору та акту приймання - передавання приміщення. Передача приміщення в користування не тягне за собою виникнення в Стороні 1 права власності на це Приміщення. Власником Приміщення залишається держава, а Сторона 1 користується ним протягом строку у Договорі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. плата за користування визначається на підставі калькуляції. Нарахування ПДВ на суму плати здійснюється. Розмір плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни калькуляції, істотної зміни стану об`єкта користування з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Перерахування плати здійснюються Стороною 1 самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним періодом.

Пунктом 3.7 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. передбачено, що перерахування плати за електричну енергію Сторона 1 здійснює у формі попередньої оплати у розмірі вартості обсягу споживання електричної енергії за місяць. Перерахування плати згідно договору аутсорсингу Сторона 1 здійснює у формі попередньої оплати усереднено розмірі вартості за місяць з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності.

Пунктом 3.8 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. передбачено, що у разі припинення (розірвання) додатку № 2 до Договору користування Сторона 1 сплачує плату до дня повернення Приміщення за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Додатку до Договору користування не звільняє Сторону1 від обов`язку сплатити заборгованість, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Згідно із пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Сторона1 зобов`язана: використовувати Приміщення відповідно до його призначення та умов цього додатку №2 до Договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати плату та Стороні 2 (у платіжних дорученнях, які оформлює Сторона 1, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає Сторона 2 листом при укладенні додатку № 2 до Договору); забезпечувати збереження Приміщення, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати Приміщення в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати Приміщення в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в користування, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

У пункті 5.6 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. перебачено обв`язок Сторони1 своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт Приміщення. Ця умова додатку №2 до Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень Приміщення і не тягне за собою зобов`язання Сторону 2 щодо компенсації вартості поліпшень.

Відповідно до пунктів 5.9, 5.10 Додатку №2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Сторона1 зобов`язалась здійснювати витрати, пов`язані з утриманням Приміщення. Протягом 15 робочих днів після підписання цього додатку № 2 до Договору укласти з Стороною 2 додатки к Договору про відшкодування витрат на утримання Приміщення та надання комунальних послуг Сторона1, а також нести відповідальність за дотримання правил експлуатації інженерних мереж, пожежної безпеки і санітарії в приміщеннях згідно із законодавством.

У пунктах 7.1, 7.2 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020 ДБП "Урожай" зобов`язалось передати ФОП Танурковій І.П. в користування Приміщення згідно із цим додатком № 2 до договору за актом приймання-передавання приміщення, який підписується одночасно з цим Додатком № 2 до Договору. А також, не вчиняти дій, які б перешкоджали Стороні1 користуватися Приміщеннями на умовах Додатку № 2 до Договору.

Пунктом 10.1 Додатку № 2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. передбачено, що він укладений строком на один рік, та діє з 03.08.2020 до 03.08.2021 включно.

Також, сторонами складено та підписано Додаток № 2/1 до Додатку № 2 до Договору аутсорсингу № 24 від 03.08.2020, в якому визначено приміщення загальною площею 70,00 кв.м надане в користування ФОП Герасемчук О.О. розташоване за адресою: м. Одеса, Площа Старосінна, 1.

Позовні вимоги позивача у даній справі обґрунтовані тим, що оспорюваний Договір аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 є удаваним правочином, який сторони уклали для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме, передання у користування (оренду) нерухомого майна, яке належить державі, без дотримання відповідного порядку встановленого законом.

Також, позивач зазначав суду, що оспорюваний Договір аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 є змішаним договором. Однак, спірний договір не містить жодних інших умов, як того вимагає стаття 180 Господарського кодексу України та частина перша статті 901 Цивільного кодексу України. З огляду на це, та відсутність будь-яких дій з боку сторін договору щодо виконання його умов, на думку позивача, свідчить про те, що його сторони всупереч норм частини п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України не мали наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Окрім того, Позивач вказує на те, що у пунктах 1.1, 1.2 Договір аутсорсингу від 03.08.2020р. містить ознаки й договору про спільну діяльність, а відтак, його сторони повинні були керуватися нормами статей 1130, 1131 Цивільного кодексу України. Проте, спірний договір не містить умов щодо об`єднання вкладів, визначення їх обсягу, виду та грошової оцінки, переліку майна, що залучається для такої діяльності, його правовий статус, а також щодо розподілу отриманого прибутку від спільної діяльності та інших умов, які є обов`язковими для такого виду правочину. Тобто, цей договір є неукладеним відповідно до норм частини першої статті 638 Цивільного кодексу України. Також, позивач звертав увагу на те, що не було здійснено реєстрацію спірного договору у податкових органах, на обліку яких повинні перебувати договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб.

Позовні вимоги направлено на визнання недійсним Договору аутсорсингу №24 від 03 серпня 2020р. з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками №1, №2, №2/1, укладений між Фізичною особою-підприємцем Герасимчук Олександром Олександровичем та Державним багатопрофільним підприємством „Урожай".

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Державним багатопрофільним підприємством „Урожай" в позовній заяві, та направленим на визнання недійсним Договору аутсорсингу №24 від 03 серпня 2020р. з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками №1, №2, №2/1, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, 03.08.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Герасемчук Олександром Олександровичем та Державним багатопрофільним підприємством "Урожай" було укладено Договір аутсорсингу з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг № 24.

03.08.2020р. було складено та підписано Додаток № 1 та було укладено Додатоку №2 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. Також, сторонами складено та підписано Додаток №2/1 до Додатку № 2 до Договору аутсорсингу № 24 від 03.08.2020р.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, аналізуючи наведені вище умови Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 і Додатків № 1, № 2, № 2/1 до нього, можливо дійти висновку про те, що такий правочин містить ознаки договорів про спільну діяльність, про надання послуг та про оренду нерухомого майна, що належить до державної форми власності.

Статтею 1130 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до статті 1131 Цивільного кодексу України, договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Суд погоджується з доводом Позивача про те, що Договір аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 є неукладеним як договір про спільну діяльність, оскільки він не містить усіх істотних умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Зокрема, цей договір не містить умов щодо об`єднання вкладів, визначення їх обсягу, виду та грошової оцінки, переліку майна, що залучається для такої діяльності, його правовий статус, а також щодо координації спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій, а саме, розподілу отриманого прибутку від спільної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду зміст та положення Додатку № 1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р., суд приходить висновку про відсутність домовленості сторін про надання позивачем певних послуг за обумовленою ціною, а відтак, Договір є неукладеним й як договір про надання послуг внаслідок відсутності усіх суттєвих умов, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Також умови та визначені сторонами положення Додатків № 2 і № 2/1 до Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 дозволяють дійти висновку про те, що його сторонами вчинено правочин щодо найму (оренди) нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, який діяв на момент укладення спірного договору, оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, встановлено, що оренда здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду; забезпечення конкурентних умов оренди та інших видів договорів.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС (електронної торгової системи); прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX, встановлено, що Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією. Особливості передачі в оренду комунального майна, передбачені цим Законом, додатково можуть визначатися рішенням представницьких органів місцевого самоврядування з урахуванням вимог і обмежень, передбачених цим Законом і Порядком передачі майна в оренду.

Порядок передачі в оренду державного та комунального майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 № 483.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дотримання сторонами Договору аутсорсингу від 03.08.2020р. №24 норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX та положень Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, зокрема, щодо етапності передачі в оренду державного та комунального майна, а саме: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС (електронної торгової системи); прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Отже, зміст Договору аутсорсингу від 03.08.2020р., який передбачає передання в користування (оренду) нерухомого майна, що належить до державної власності, з порушенням законодавчо встановленої процедури, суперечить нормам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX. А відтак, наявні підстави для визнання цього правочину недійсними відповідно до норм частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог Державного багатопрофільного підприємства „Урожай" та визнання недійсним договору аутсорсингу №24 від 03 серпня 2020р. з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками №1, №2, №2/1, укладений між Фізичної особою-підприємцем Герасимчук Олександром Олександровичем та Державним багатопрофільним підприємством „Урожай".

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно до ч. п. 5 6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Приймаючи до уваги подання до суду позивачем заяви в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, згідно якої останній просив суд призначити судове засідання для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зазначивши, що докази, на підставі яких суд зможе встановити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, суд вважає за необхідне визначити дату судового засідання задля розгляду такої заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Державного багатопрофільного підприємства „Урожай" - задовольнити повністю.

2.Визнати недійсним договір аутсорсингу №24 від 03 серпня 2020р. з відшкодуванням витрат на утримання нерухомого майна, що належить до державної власності, та комунальних послуг з додатками №1, №2, №2/1, укладений між Фізичної особою-підприємцем Герасимчук Олександром Олександровичем ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) та Державним багатопрофільним підприємством „Урожай" (65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 10; ).

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Герасимчук Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Державного багатопрофільного підприємства „Урожай" (65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 10; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

4.Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати Державного багатопрофільного підприємства „Урожай"на „31" січня 2022р. о 11:20, з повідомленням учасників справи. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань №16 (5 поверх), тел. 0(482)307-973.

5.Встановити Державному багатопрофільному підприємству „Урожай" строк для подання доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат - 5 днів після ухвалення рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 січня 2022 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко