ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27 січня 2022 року м.Харків Справа № 913/966/21

Провадження №16/913/966/21

Суддя Господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», м.Київ

про видачу судового наказу на стягнення з боржника - ОСОБА_1 , м.Сєвєродонецьк Луганської області заборгованості у розмірі 243986 грн 68 коп. та судового збору в сумі 227 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 31.12.2021 звернулося до Господарського суду Луганської області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 243986, 68 грн за надання кредиту за договором про надання кредиту від 06.04.2021 №167287-ЛЦ1-003, з якої: 82000,00 грн - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 149686, 68 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, 12300,00 грн - заборгованіть по комісії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява про видачу судового наказу передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.01.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про видачу судового наказу від 24.12.2021 №772 було залишено без руху.

Від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на адресу суду надійшла копія заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами для боржника.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 Господарського процесуального кодексу України для видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із заяви, Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить видати судовий наказ про стягнення із боржника 243986, 68 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно зі ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік у 2021 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня у розмірі 2270 гривень.

Враховуючи наведене, оскільки заява про видачу судового наказу подана до суду у 2021 році, суд зазначає, що максимальний розмір вимог, що можуть бути заявлені у заяві про видачу судового наказу, становить 227000,00 грн, проте заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржника 243986, 68 грн.

Таким чином, сума вимоги, заявлена до стягнення - 243986, 68 грн, перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

На підставі встановлених обставин, оскільки заявлена до стягнення сума перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2021 рік, подана заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 148 ГПК України, а тому суд відмовляє у видачі судового наказу.

Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З поданої заяви вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості заявлені до фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст.51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 здійснено 15.04.2021 за його власним рішенням, про що внесено відповідний запис до Реєстру за № 002013301.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявник звернувся до боржника фізичної особи ОСОБА_1 , який на час подання заяви про видачу судового наказу вже не мала статусу фізичної особи-підприємця.

У поданій заяві про видачу судового наказу заявник, зазначає, що правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Разом з тим, ч.2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. При цьому, як зазначалося, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи-підприємці (ч. 3 ст. 147 ГПК України). Ці законодавчі норми є спеціальними.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Проте, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, та що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до правовідносин, що розглядаються, процедури наказного провадження.

Визначаючись із подальшими заходами для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №127/23144/18 у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця, та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 243986, 68 грн за надання кредиту за договором про надання кредиту від 06.04.2021 №167287-ЛЦ1-003, оскільки заявлена до стягнення сума перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2021 рік.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150 - 153, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, місто Київ, вул.Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 524, ) про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.код НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості у розмірі 243986, 68 грн за надання кредиту за договором про надання кредиту від 06.04.2021 №167287-ЛЦ1-003 та судового збору в сумі 227 грн.

Ухвала набирає чинності з моменту підписання суддею 27.01.2022 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА