ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5236/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Кузнецова В.О.,

при секретарі судового засідання Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 (прийняте суддею Ніколенко М.О., повне судове рішення складено 08.11.2021) у справі № 904/5236/21

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Ніке"

про витребування безпідставно збереженого майна загальною вартістю 67 500 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Ніке" про витребування безпідставно збереженого майна загальною вартістю 67 500 грн:

- Установка для клейонанесення, 12 валів, b=1600 мм - 1 шт;

- Пристрій для різання з пультом керування, b-1600 мм 1 шт;

- Пристрій для розмотування, 2 бабіни, р=2т, b=1600 мм 1 шт;

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі № 904/5236/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що позивачем не доведено факту того, що саме він є власником спірного майна, оскільки воно не визначене індивідуальними ознаками. Окрім того, неможливо встановити факт набуття відповідачем спірного обладнання у протиправний спосіб. При цьому, з матеріалів справи не вбачається факту існування між сторонами спору господарських відносин з купівлі-продажу, міни, безоплатного використання тощо обладнання; відтак, у відповідача відсутній обов`язок з повернення такого обладнання або сплати за обладнання грошових коштів. Також, суд звернув увагу на той факт, що поставивши, за твердженням позивача, відповідачу обладнання в кінці 2014 року, позивач до 02.03.2021 не звертався до відповідача з вимогами про оплату чи повернення спірного обладнання.

Оскільки під час розгляду цього спору судом було встановлено відсутність порушеного права позивача, у задоволенні позовних вимог відмовлено саме з підстави відсутності порушеного права. Проте, суд зазначив, що строк позовної давності для звернення позивача до суду з цим позовом сплив, а підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строків позовної давності відсутні.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі № 904/5236/21, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що суд не застосував ч.1 ст. 140 ГК України яка вказує, що джерелом формування майна суб`єкта господарювання є придбання майна інших суб`єктів. У зв`язку з цим суд не визнав власністю Позивача майно придбане у ФОП Левадного О.А.

Суд в своєму рішенні помилково вказує про те, що не можливо ідентифікувати майно, яке придбане Позивачем і те майно, що виявлено у Відповідача. Проте, суд не звернув увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження від 18.01.2016 р. слідчого СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області №0001745 від 13.07.2015 зазначено: "28.07.2015р. проведено санкціонований обшук за адресою АДРЕСА_1 ), у приміщенні, що належить ТОВ НВП "НІКЕ", в ході чого було виявлено та вилучено майно вказане в заяві потерпілого, а саме лінія для виробництва паперових стільникових заповнювачів, яка складалась зі спірного обладнання.

Факт належності Позивачу спірного обладнання, перевезення саме цього обладнання від ФОП Сливинського М.В. до ТОВ НВП "НІКЕ" додатково підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд в своєму рішенні не врахував, що представник Відповідача 27.10.2021 року в судовому засіданні визнавав факт наявності у нього спірного майна. Проте, Відповідач в своїх запереченнях не довів, що вказані в пунктах 1-3 в нього наявне інше обладнання.

Апелянт зазначає, що суд, порушивши вимоги ГПК України, не розглянув клопотання представника Позивача від 24.06.2021 року про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Також, суд не розглянув клопотання, зазначене в позовній заяві про визнання поважними причини пропуску позовної давності. При цьому, суд в своєму рішенні вказує, що відмовляє в задоволення позовної вимоги з підстави відсутності порушеного права Позивача. Проте, в подальшому в своєму рішенні застосовує позовну давність за заявою Відповідача та визнає пропуск позовної давності без поважних причин.

Апелянт вважає, що строки позовної давності Позивачем пропущено з поваж них причин та відповідне порушене право Позивача підлягає захисту судом в межах заявлених останнім позовних вимог. На думку Позивача у даному випадку строки позовної давності не можуть бути застосовані, оскільки має місце триваюче порушення права Позивача з боку слідчого, а тому у даному випадку на переконання Позивача не має значення коли Позивач дізнався про порушене своє право.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що позивач не навів належних аргументів для скасування рішення суду. Суд зазначив, що з матеріалів справи неможливо зробити висновок, що майно, придбане у ФОП Левадного, майно передане в липні 2014 р., майно вказане у постанові слідчого - це одне й те саме майно. За допомогою постанови слідчого не може доводитись факт поставки у господарському процесі. До того ж, постанова стосується подій літа 2015 р., очевидно, що вона ніяк не може доводити події, що відбулись літом 2014 р.

Скаржник безпідставно стверджує, що представник відповідача визнавав факт наявності у нього спірного майна. У відзиві на позов зазначено, що позивачем не доведено, що обладнання у тому вигляді, що вказаний у позовній заяві, взагалі існувало і передавалось ТОВ НВП "НІКЕ".

Відносно клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідач зазначає, що заявником не було виконано вимоги ст. 88 ГПК України. Окрім того, факт та комплектність поставки показами свідків доводитись не може. Зазначене клопотання було подано, коли суд розглядав справу в порядку спрощеного провадження. Після переходу до загального позовного провадження клопотання про допит свідків не заявлялось.

Суд першої інстанції відмовив у позові у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Однак, оскільки сторонами піднімались питання щодо позовної давності, він також виклав у рішення свої міркування з цього приводу, а також щодо клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.

Також, відповідач зазначає, що позивач постійно змінює дані щодо приналежності майна та підстав його передачі. Відповідні дії позивача (які продовжуються і під час апеляційного розгляду): суперечливі твердження, маніпулювання фактами та доказами, приховування документів, що стосуються предмету спору, є зловживанням правом.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі № 904/5236/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 20.01.2022 о 14:30 год.

В судовому засіданні 20.01.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

З 24.11.2011 по 26.12.2019 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

В Красногвардійському відділенні поліції Дніпропетровського відділу поліції в Дніпропетровській області в 2015 проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0001745 від 13.07.2015 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Постановою Красногвардійського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 18.01.2016 закрито кримінальне провадження №0001745 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Згідно з постановою від 18.01.2016, в результаті проведеного 28.07.2015 обшуку за адресою: м. Дніпро, вул.Ударників, 27 (прим. літ. Я-1, корп.№17, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "НІКЕ") виявлено лінію для виробництва паперових стільникових заповнювачів, яка складається з наступного обладнання:

1. Установка для нанесення клею, 12 валів, b=1600 мм - 1 шт;

2. Пристрій для різання з пультом керування, b-1600 мм 1 шт;

3. Пристрій для розмотування, 2 бабіни, р=2т, b=1600 мм 1 шт.

4. УБП1.00.00.00.000 установка намотки, яка складається з наступних частин:

Барабан (8 граней, розмір грані 1700-1350 мм) 1 шт.,

Станина установки барабана 1 шт.,

Редуктор приводу барабану з шестернею 1 шт.,

Редуктор Ч160 з електродвигуном і гальмами 1 шт.

5. Прижим для барабана (під розмір пакету 1600х1350 мм) 1 шт.

6. Вали ребристі з гумовими дисками, діаметром, довжиною 1700 мм 5 шт.

Згідно розписки від 13.01.2016 слідчим обладнання, перераховане в пунктах 1-6 передано на відповідальне зберігання за адресою: м.Дніпро, вул.Ударників, 27 директору Відповідача - Плісаку Ю.В.

У якості доказів того, що частина вказаного майна належить саме ФОП Сливинському М.В. позивач надав до суду: рахунок на оплату № 2612 від 26.12.2012, банківські квитанції, видаткову накладну № 2612 від 26.12.2012.

Подані документи підтверджують факт придбання ФОП Сливинським М.В. у ФОП Ливадного Олександра Анатолійовича товару вартістю 67 500, 00 грн, а саме:

1. Установки для нанесення клею, 12 валів, b=1600 мм - 1 шт;

2. Пристрою для різання з пультом керування, b-1600 мм 1 шт;

3. Пристрою для розмотування, 2 бабіни, р=2т, b=1600 мм 1 шт.

Позивач зазначає, що спірне майно було поставлено позивачем відповідачу, однак не оплачено останнім, як і не оформлено документально передачу майна; проте позивачем не надано жодних доказів існування між сторонами договору (укладеному у письмовому вигляді або у спрощений спосіб) про поставку ФОП Сливинським Михайлом Володимировичем Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Ніке" обладнання або передачу такого майна на підставі інших договорів.

З посиланням на положення ст. 1212 ЦК України позивач просить витребувати спірне безпідставно збережене майно у відповідача.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до статті 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ НВП «НІКЕ» станом на дату виникнення спірних правовідносин, виробляло паперові стільникові заповнювачі, для чого мало відповідне обладнання, та директором ТОВ НВП «НІКЕ» був ОСОБА_1 , який одночасно був і директором ТОВ НВП «ЛЕКОН».

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Однак обладнання, виявлене у Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "НІКЕ", та обладнання, що було придбане ФОП Сливинським М.В. не визначене індивідуальними ознаками, незважаючи на те, що спірне майно має виробничий характер походження й повинно мати певні номери виробника тощо.

Тобто майно, зазначене позивачем як предмет спору, має лише родові ознаки, що за наявності майна таких же найменувань у відповідача не дає суду змоги індивідуалізувати це майно, як визначено стст.184, 190 ЦК.

Надані позивачем до суду рахунок на оплату № 2612 від 26.12.2012, банківські квитанції та видаткова накладна № 2612 від 26.12.2012 підтверджують факт придбання позивачем обладнання, подібного тому, що виявлено у відповідача. Разом з цим, неможливо встановити, що це є одне й те саме обладнання.

Тобто, позивачем не доведено факту того, що саме він є власником спірного майна.

В постанові Красногвардійського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 18.01.2016 не встановлено факту поставки позивачем відповідачу спірного обладнання, факт належності такого обладнання Сливинському М.В. або навіть походження обладнання, виявленого у відповідача. За текстом постанови тільки викладаються пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та двох свідків.

При цьому, як встановлено вище, з матеріалів справи не вбачається факту існування між сторонами спору господарських відносин з купівлі-продажу, міни, безоплатного використання тощо обладнання. Відтак, у відповідача відсутній обов`язок з повернення такого обладнання або сплати за обладнання грошових коштів.

Не підтверджує позивач жодними належними доказами взагалі обставин за яких відповідачем набуто належне йому майно.

Враховуючи положення ст. 75 ГПК України наявність постанови про закриття кримінального провадження не звільняє від доказування жодних фактів, як щодо дій особи так і щодо встановлених у ній фактів. А отже, усі обставини, що зазначені у цій постанові підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

Також, суд приймає до уваги той факт, що поставивши, за твердженням позивача, відповідачу обладнання в кінці липня 2014 року, позивач до 02.03.2021 не звертався до відповідача з вимогами про оплату чи повернення спірного обладнання.

Лише 02.03.2021 представником позивача була направлена на адресу відповідача письмова вимога від 01.03.2021 (а.с. 22 23) про повернення обладнання, що є предметом цього спору.

Лист від 08.08.2014, наданий позивачем до суду, не стосується предмету спору. Адже за таким листом директор ТОВ НВП «Лекон» (яке не є стороною у цьому спорі) просить ТОВ НВП "Ніке" підписати акти прийому-передачі обладнання (яке не є предметом цього спору).

За викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

Проте, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки під час розгляду цього спору судом було встановлено відсутність порушеного права позивача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити саме з підстави відсутності порушеного права.

Тому, суд першої інстанції безпідставно вдався до оцінки обставин пропуску строку позовної давності та наявності/відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строків позовної давності.

Однак, вказані обставини не призвели до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення по суті спору.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції не заперечував належність позивачу майна придбаного на підставі видаткової накладної № 2612 від 26.12.2012. Проте належним чином його ідентифікувати та встановити, що саме вказане майно знаходиться у відповідача безпідставно неможливо на підставі даних матеріалів справи.

Під час кримінального провадження належним чином тотожність цього майна не встановлювалась, а його належність позивачу встановлена з його показань.

Окрім того, як вказано вище, обставини зазначені у постанові про закриття кримінального провадження не мають преюдиційного значення для розгляду даної справи.

Відносно нерозглянутого судом клопотання про допит свідків (забезпечення доказів шляхом допиту свідків) колегія суддів зазначає наступне.

Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (ч. 1 ст. 89 ГПК України).

Отже, у процесуальному законодавстві визначені певні підстави для виклику свідка у судове засідання.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, допит свідків.

При цьому, треба обґрунтувати необхідність забезпечення доказів.

У клопотанні, поданому 24.06.2021 не вказано жодних обставин, які дозволяли б припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як і не вказано жодних обставин, з яких би вбачалось, що позивач не може самостійно отримати показання цих свідків у належній письмовій формі та подати їх до суду (обґрунтувавши поважність причин їх несвоєчасного подання за необхідності).

Відносно встановлення обставин належності позивачу та передачі спірного майна відповідачу з показань свідків колегія суддів зазначає, що такі обставини на підставі ч. 2 ст. 87 ГПК України не можуть встановлюватись у зазначений спосіб, оскільки мають відображатись (обліковуватись) у відповідних документах.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч. 2 ст. 87 ГПК України).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може гуртуватися на свідченнях свідків.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі № 904/5236/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021 у справі № 904/5236/21 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.01.2022

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов