ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Харків Справа № 913/651/21
Провадження № 30/913/651/21
Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П., розглянувши матеріали позовної заяви від 14.09.2021 № 02-25/4567
Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Вуглегірська теплова електрична станція ПАТ «Центренерго», м. Світлодарськ Донецької області
до відповідача - Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Гірське, Попаснянський район Луганської області
про стягнення 20 637 грн 10 коп.
Без повідомлення (виклику) сторін
Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Вуглегірська теплова електрична станція ПАТ «Центренерго» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про відшкодування понесених витрат за договором поставки вугілля № 111/65 від 23.10.2019 в сумі 20 637 грн 10 коп., з якої: основний борг 20 386 грн 56 коп., 3 % річних 189 грн 34 коп. та інфляційні нарахування 61 грн 20 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині відшкодування збитків, пов`язаних з поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям невідповідної якості.
Згідно витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 справу № 913/651/21 передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
На підставі розпорядження керівника апарату від 22.11.2021 № 302-р, у зв`язку з отриманням суддею Шеліхіною Р.М. листка непрацездатності, був проведений повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 розподілена судді Голенко І.П.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.11.2021 позовну заяву прийнято до провадження судді Голенко І.П., відкрито провадження у справі № 913/651/21, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.
Копії ухвали про відкриття провадження у справі від 25.11.2021 надіслані рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адреси місцезнаходження сторін, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з метою повідомлення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та про їх право подати заяви по суті справи.
Сторони одержали вказану ухвалу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Враховуючи викладене, учасники судового процесу належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі та про їх право подати заяви по суті справи.
18.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив № 01-11-1-173 від 11.10.2021 на позовну заяву, у якому зазначив, що 06.10.2021 ним добровільно та у повному обсязі сплачено на розрахунковий рахунок позивача понесені ним витрати у розмірі 20 386 грн 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2162.
05.11.2021 до суду від позивача надійшли уточнення позовних вимог № 02-25/5580 від 03.11.2021, якими підтвердив здійснення оплати відповідачем понесених позивачем витрат у розмірі 20 386 грн 56 коп., та просить стягнути з відповідача 189 грн 34 коп. 3% річних та 61 грн. 20 коп. інфляційних збільшень (а.с. 103).
Суд, розглянувши уточнення позовних вимог, розцінює це як зменшення розміру позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи те, що справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без проведення судових засідань, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядає спір з новою ціною позову у сумі 250 грн 54 коп., з яких: 189 грн 34 коп. 3% річних, 61 грн. 20 коп. інфляційних збільшень.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.
23.10.2019 між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі позивач, покупець) та Державним підприємством «Первомайськвугілля» (далі відповідач, постачальник) укладено договір поставки вугілля № 111/65, за умовами якого постачальник поставляє у власність покупця, а покупець приймає і оплачує вугільну продукцію на зазначених у договорі умовах (а.с. 7-17).
Відповідно до п. 1.2 договору необхідні для виконання договору відомості вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору.
В Специфікаціях вказуються (в тому числі, але не виключно) назви виробників, вантажовідправників, відокремлених підрозділів покупця (ТЕС) вантажоотримувачів, залізничні станції відправлення, залізничні станції вантажоотримувачів, їх реквізити, а також кількість, асортимент і строки (терміни) поставки вугілля на кожну залізничну станцію призначення в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми договору і терміну його дії.
Згідно з п. 2.1 договору поставка вугілля здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей.
Узгоджений сторонами в відповідній Специфікації обсяг вугілля постачається окремими партіями. Партію вугілля вважається вироблений і відвантажений на адресу вантажоотримувача за певний проміжок часу обсяг вугілля, середня якість якого характеризується однією об`єднаною пробою, за результатами лабораторних випробувань, якою оформлене посвідчення якості вугілля в партії та враховані особливості пункту 3.5 договору (п. 2.2 договору).
Відповідно до п. 3.1 договору приймання вугілля за договором здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженими представниками постачальника в місці надходження на території і на обладнанні вантажоотримувача.
Пунктом 3.7 договору встановлено, що партія вугілля покупцем не приймається і не оплачується, якщо по відношенню до цієї партії вугілля виникне хоча б одна з наступних умов: в вагони завантажене вугілля різних марок, класів крупності, категорій якості.
Згідно з п. 5.1 договору якість вугілля, що поставляється за договором, повинна відповідати наступним вимогам:
Розмір кусків, не більше, мм.Зольність на сухий стан (Аd), %Волога на робочий стан (Wr1), %Вихід летких речовин на сухий беззольний стан (Vdaф.з.), % (допустимий діапазон)Плавкість золи (момент рідкого стану Тз), С0
базоваДопустимий діапазонбазоваДопустимий діапазон
Для виконання умов договору застосовуються отримані за результатами приймання на території і на обладнанні вантажоотримувача якісні показники вугілля без врахування похибки випробувань у всіх випадках, крім вказаних в пунктах 5.7 та 5.8 договору (п. 5.6 договору).
Відповідно до п. 8.4.3 договору покупець має право не приймати і не оплачувати вугілля, якщо будь-який з його якісних показників виходить за межі встановленого в пункті 5.1 договору допустимого діапазону.
Згідно з п. 9.6 договору вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку оплачує постачальник без відшкодування зі сторони покупця.
Пунктом 9.7 договору передбачено, що постачальник повністю відшкодовує покупцю:
- вартість доставки неприйнятого покупцем вугілля до залізничної станції призначення та в зворотному напрямку у випадку самостійної оплати покупцем вартості доставки перевізнику;
- всі збитки, витрати покупця, пов`язані з надходженням та поверненням вагонів з неприйнятим вугіллям, а саме: оплата за користування вагонами, їх подачу прибирання, маневрові роботи.
На підставі понесених витрат або збитків покупець надає постачальнику: оригінал рахунку про відшкодування своїх затрат або збитків; лист-вимогу про відшкодування затрат або збитків; належним чином засвідчені копії документів, якими підтверджується факт невідповідності вугілля умовам договору або понесення витрат чи збитків відповідно до пункту 9.7 договору (п. 9.8 договору).
Відповідно до п. 9.9 договору постачальник протягом 30 днів з моменту отримання документів, вказаних в п. 9.8, оплачує рахунок покупця.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2019, а в частині розрахунків до їх повного виконання (п. 11.1 договору).
До договору поставки вугілля № 111/65 від 23.10.2019 сторонами укладено 11 додаткових угод від 10.12.2019, 28.12.2019, 26.02.2020, 23.03.2020, 29.05.2020, 10.07.2020, 27.07.2020, 31.08.2020, 28.09.2020, 30.12.2020, 26.03.2021 (а.с. 18-28).
Додатковою угодою № 11 від 26.03.2021 внесено зміни до п. 5.1 договору щодо вимог якості вугілля.
Відповідач у березні та квітні 2021 року зі станції відправлення Светланово Донецької залізниці на станцію Світлодарське Донецької залізниці за накладними №№ 53715579, 53715546, 53725925, 53781878, 53781894, 53781886 відправило вантаж (кам`яне вугілля) у вагонах №№ 65288706, 67875773, 60229937, 65228611, 65228611, 67875773, 60229937, 65288706, одержувачем за накладними відповідачем зазначено ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Вуглегірська теплова електрична станція (а.с. 29-32).
Під час проведення сумісно уповноваженими представниками позивача та відповідача хімічних аналізів контрольних проб вугілля в лабораторії ТЕС була встановлена невідповідність якості вугілля у вагонах №№ 65288706, 65228611, 67875773, 60229937 умовам, які визначені договором.
Вищевказані вагони позивачем не прийняті та переадресовані відповідачу, що підтверджується листом № 06/14 від 02.04.2021, № 02-11/1005е від 02.04.2021 (а.с. 41, 43).
У зв`язку з цим позивач поніс збитки у розмірі вартості доставки вугілля за накладними №№ 53715546, 53715579, 53725925 від залізничної станції відправлення Світланове до станції призначення Світлодарське в сумі 20 386 грн 56 коп., які сплачено з особового рахунку ПАТ «Центренерго», що підтверджується переліками АТ «Укрзалізниця» № 20212330 від 30.03.2021, № 20210329 від 29.03.2021 (а.с. 38-39).
15.04.2021 позивач надіслав відповідачу лист № 06/1045 разом з рахунком-фактурою № 2 від 14.04.2021 з вимогою відшкодувати понесені витрати в сумі 20 386 грн 56 коп., який отриманий відповідачем 20.04.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40-42).
Відповідач у встановлений строк вимоги позивача про відшкодування понесених витрат не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.
06.10.2021 відповідач платіжним дорученням № 2162 відшкодував витрати на перевезення вугілля згідно рахунку № 2 від 14.04.2021 в сумі 20 386 грн 56 коп. (а.с. 100).
Дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що спір виник через порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки.
Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Пунктом 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом на підставі наявних доказів встановлено та не заперечується сторонами факт понесених позивачем витрат на доставку вугілля неналежної якості в сумі 20 386 грн 56 коп., які були повністю відшкодовані відповідачем згідно платіжного доручення № 2162 від 06.10.2021, проте з порушенням встановленого п. 9.9 договору строку, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача:
- інфляційні нарахування в сумі 61 грн 20 коп. за період з червня 2021 року по липень 2021 року;
- 3% річних в сумі 189 грн 34 коп. за період з 20.05.2021 по 09.09.2021.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в зв`язку з чим на вимогу позивача на підставі ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий позивачем до позовної заяви, суд зазначає, що розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, у відповідності до умов договору та обставин справи, відповідно вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 189 грн 34 коп. за період з 20.05.2021 по 09.09.2021 та інфляційних нарахувань в сумі 61 грн 20 коп. за період з червня 2021 року по липень 2021 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обстави позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача в сумі 27 грн 56 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

1. Позов задовольнити.
У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному пп. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 20.01.2022.

Суддя Ірина ГОЛЕНКО