ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 Справа № 917/1636/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОСТА

до Приватного підприємства ФОРАСТ-ЛЕНД

про визнання договору розірваним та стягнення попередньої оплати за договором

за участю представників сторін:

від позивача: Дегтярь П.О.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОСТА звернулося з позовом до Приватного підприємства ФОРАСТ-ЛЕНД, в якому просить:

- визнати розірваним договір № 374-ТД/019 щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 17.10.2019, що був укладений Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОСТА та Приватним підприємством ФОРАСТ-ЛЕНД;

- стягнути з Приватного підприємства ФОРАСТ-ЛЕНД суму попередньої оплати в розмірі 646151,01 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на невиконання Замовником умов договору, а саме: не розроблення документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ № 000151 05.11.1996 та рішення Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 12993 від 23.11.2021) проти позову заперечує, посилаючись на те, що роботи, передбачені договором, були виконані ПП ФОРАС-ЛЕНД, прийняті Замовником згідно з актом виконаних робіт за березень 2020 року та оплачені ним. Проекти землеустрою 18.06.2014 передані представникові позивача.

На підставі вказаної документації із землеустрою внесено відомості до Державного земельного кадастру та сформовано земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери: :00:029:0016, :00:029:0021, :00:029:0019, :00:019:0020, :00:029:0020, :00:011:0025, :00:029:0017, :00:029:0018, :00:011:0024, :00:018:0028, :00:018:0029.

На підставі зазначеної документації із землеустрою здійснений розподілу земельних ділянок між жителями села Сухинівка Кобеляцького району Полтавської області.

В подальшому ТОВ Агроста підписало договори оренди земельних ділянок з громадянами на загальну площу 72,8751 га, про що свідчить Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 13809 від 13.12.2021) заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що твердження відповідача про те, що роботи, передбачені договором виконані ПП ФОРАС-ЛЕНД, прийняті Замовником згідно з актом виконаних робіт за березень 2020 року є безпідставними, оскільки належним доказом може бути акт приймання - передачі виконаних робіт, підписаний позивачем та відповідачем.

Позивач зазначає, що відповідач не надав суду акт приймання - передачі виконаних робіт, підписаний позивачем та не надав жодного документального підтвердження факту передачі позивачу документації в зазначений строк - до 17.04.2020.

Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що на підставі вказаної документації із землеустрою внесено відомості до Державного земельного кадастру та сформовані земельні ділянки, яким присвоєні кадастрові номери, виготовлена документація стала підставою для розподілу земельних ділянок між громадянами України та в подальшому ТОВ "Агроста" підписало договори оренди земельних ділянок з громадянами на загальну площу 72,8751 га, ніяким чином не підтверджують факт виконання умов договору відповідачем, а саме: передачі позивачу технічної документації земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 183,1998 га, у встановлений договором строк - до 17.04.2020).

Вважає твердження відповідача проте, що платіжне доручення № 3 від 18.03.32020 підтверджує факт прийняття Замовником виконаних робіт безпідставним, оскільки пункт 3.1 договору № 374-ТД/019 від 17.10.2019 обумовлює факт прийняття виконаних робіт саме шляхом підписання сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт.

Представник позивача в судовому засіданні 17.01.2022 заявив усне клопотання не враховувати, поданий відповідачем відзив на позов, оскільки він підписаний неуповноваженою особою - фізичною особою Левченко О. О.

Суд відхиляє зазначене клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до статті 166 Господарського процесуального кодексу України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

Подана позивачем відповідь на відзив не містить обґрунтувань стосовно того, що відзив підписано неуповноваженою особою.

Враховуючи те, що відповідь на відзив не містить вказівки на те, що відзив на позовну заяву підписано неуповноваженою особою, позивач позбавляється права заперечувати проти врахування відзиву на позов під час розгляду справи по суті.

Крім того, надмірний формалізм при застосуванні норм господарського процесуального законодавства суперечитиме завданням господарського судочинства, визначеним у статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 10:30 07.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.12.2021 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/1636/21 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 14:30 17.01.2022.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОСТА (далі позивач) та ПП ФОРАС-ЛЕНД (далі - відповідач) уклали договір № 374-ТД/019.

Відповідно до пункту 1 договору Виконавець (ПП ФОРАС-ЛЕНД) бере на себе виконання наступних робіт: розробити технічну документацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею 183,1998 га на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 00015 від 05.11.1996 та рішення Сухинівської сільської ради щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які знаходяться: Сухинівська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області.

Згідно з пунктом 2.1 вартість робіт за цим договором становить 543945,10 грн без ПДВ.

17.03.2020 Сторони договору уклали Додаткову угоду № 526-374-ТД/019, відповідно до умов якої загальна вартість робіт за основним договором та Додатковою угодою становить 646151,10 грн без ПДВ.

Також, в Угоді зазначено, що на час складення Додаткової угоди Замовником сплачено 343945,10 грн без ПДВ.

Відповідно до пункту 4.1 договору початок виконання робіт - з дня підписання цього договору, їх закінчення - через шість місяців з дати початку робіт.

Враховуючи те, що договір № 374-ТД/01917 підписаний 17.10.2019 дата закінчення робіт 17.04.2020.

Платіжними доручення № 1 від 04.11.2019, № 2 від 29.11.2019 та № 3 від 18.03.2020 ТОВ АГРОСТА перерахувало на поточний рахунок ПП ФОРАС-ЛЕНД грошові кошти в сумі 646151,10 грн.

Позивач стверджує, що станом на 18.10.2021 ПП ФОРАС-ЛЕНД умови договору № 374- ТД/019 не виконало, технічну документацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 183,1998 га для ТОВ АГРОСТА не виготовило та не передало.

Згідно з пунктом 3.1 договору приймання виконаних робіт за цим договором оформляється шляхом підписання Сторонами акта приймання - передачі виконаних робіт.

13.07.2020 позивач направив відповідачу претензію - вимогу, в якій вказав про порушення строків виконання робіт згідно з договором та вимагав повернення сплачених грошових коштів.

16.08.2021 позивач повторно направив відповідачу претензію-вимогу в якій вказав про порушення строків виконання робіт згідно з договором та вимагав повернення сплачених грошових коштів.

02.09.2021 позивач втретє направив відповідачу претензію-вимогу, в якій вказав про порушення строків виконання робіт згідно з договором та вимагав повернення сплачених грошових коштів.

12.09.2021 позивач отримав відповідь на претензію, в якій відповідач зазначив, що вважає виконаними свої зобов`язання, визначені договором.

22.09.2021 позивач направив відповідачу заперечення на відповідь на претензію в якій вказав, що не погоджується з твердженням відповідача про належне виконання ним зобов`язань, визначених договором та не вважає, що направлення разом з відповіддю на претензію Витягів з ДЗК в кількості 11 штук та диску невідомого формату з невстановленою інформацією може вважатись виконанням зобов`язань за договором, в узгоджений строк та у відповідному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач звернувся з вимогою визнати розірваним договір № 374-ТД/019 щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 17.10.2019.

Відповідно до приписів статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У господарському судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно з частиною 1 статті 15 та частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, хоча суд може захистити цивільне право або інтерес й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Разом з цим, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Так, аналіз приписів статей 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України дає підстави стверджувати про те, що ними не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним (припиненим), позаяк реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання відповідного договору.

Оскільки позивачем у цьому спорі обрано такий спосіб захисту порушеного права, яким по суті встановлюється юридичний факт розірвання договору в минулому, суд дійшов висновку про його неналежність та неефективність.

Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання договору розірваним, не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 646151,01 грн слід зазначити наступне.

Статтею 26 Закону України Про землеустрій передбачено, що взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством і договором.

Відповідно до статей 626 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За своєю правовою природою укладені сторонами договори є договорами підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною першою статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, згідно з положеннями статей 853, 882 Цивільного кодексу України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на невиконання Замовником умов договору, а саме: не розроблення технічної документації земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 183,1998 га на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ № 000151 05.11.1996 та рішення Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Проте, як встановив суд, зазначена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення була розроблена ПП ФОРАСТ-ЛЕНД (належним чином завірена копія міститься в матеріалах справи, а. с. 45 - 76).

Крім того, на підставі вказаної Технічної документації із землеустрою внесено відомості до Державного земельного кадастру та сформовано земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери: :00:029:0016, :00:029:0021, :00:029:0019, :00:019:0020, :00:029:0020, :00:011:0025, :00:029:0017, :00:029:0018, :00:011:0024, :00:018:0028, :00:018:0029.

На підставі зазначеної Технічної документації із землеустрою здійснений розподіл земельних ділянок між жителями села Сухинівка Кобеляцького району Полтавської області.

В подальшому ТОВ Агроста підписало договори оренди земельних ділянок з громадянами на загальну площу 72,8751 га, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а. с. 77 - 103).

Крім того, як вбачається з Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 104 - 136) саме Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, виготовлена Приватним підприємством ФОРАСТ-ЛЕНД стала підставою для реєстрації земельних ділянок з кадастровими номери: :00:029:0016, :00:029:0021, :00:029:0019, :00:019:0020, :00:029:0020, :00:011:0025, :00:029:0017, :00:029:0018, :00:011:0024, :00:018:0028, :00:018:0029.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру, формування земельних ділянок з присвоєння кадастрових номерів та підписання ТОВ "Агроста" договорів оренди земельних ділянок з громадянами не підтверджують факту виконання умов договору відповідачем щодо виготовлення та передачі позивачеві Технічної документації.

Крім того, доводи позивача про те, що Технічна документація із землеустрою не передавалася позивачеві не відповідає дійсності, оскільки саме на підставі вказаної документації здійснювалася державна реєстрація зазначених вище земельних ділянок, про що зазначено у наданих Витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Щодо твердження позивача про не підписання акту приймання - передачі виконаних робіт слід зазначити, що зазначений акт підписаний представником відповідача (а. с. 44).

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного суду № 910/16308/20 від 17.08.2021, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання - передачі виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання відповідачем робіт.

Отже, позивач жодними належними доказами не підтвердив невиконання відповідачем робіт на заявлену до стягнення суму основного боргу в розмірі 64615,01 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 232 - 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24.01.2022.

Суддя Д. М. Сірош