ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.01.2022 справа № 914/3083/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Промтехсервіс», м. Київ,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АВТО СТАР», м.Львів,
про стягнення 58'247,34 грн. заборгованості,
Суддя Яворський Б.І.,
при секретарі Муравець О.М.
Представники сторін:
від позивача: Шевченко М.М.,
від відповідача: не з`явився.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу Акорд. Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EаsyCon.
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/3083/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Промтехсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АВТО СТАР» про стягнення 58'247,34 грн заборгованості за поставлений товар. У позовній заяві позивач також зазначав, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 20'000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.12.2021 у справі № 914/3083/21 позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з ТзОВ «АГРО АВТО СТАР» на користь ТзОВ «Торгово-виробниче підприємство «Промтехсервіс» 57'918,87 грн основного боргу, 323,71 грн 3% річних, 2'270,00 грн судового збору.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

24.12.2021 позивач (згідно накладної на поштовому конверті) звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, до заяви долучено копії звітів про виконану роботу, акти прийому-передачі виконаних робіт, рахунки-фактури, докази оплати послуг, а також докази її надіслання відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.01.2021 заяву про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.01.2022 та повідомлено сторони про таке засідання. Явка сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Ухвалою від 04.01.2022 суд задоволив клопотання заявника про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився, підтримав подану заяву. Зазначив, що розмір витрат є співмірним з розміром позовних вимог, складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи у судовому засіданні, докази про що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.126 ГПК України).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України).

Судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №21-113 від 18.08.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Промтехсервіс» (позивач, клієнт) та Адвокатським бюро «Горецький і Партнери» (виконавець), відповідно до умов якого адвокатське бюро зобов`язується надавати правову (професійну допомогу) клієнту, а саме: проводити в інтересах та від імені клієнта всі необхідні дії, пов`язані зі стягненням заборгованості з ТзОВ «АГРО АВТО СТАР» за усним договором поставки в розмірі 57'918,87 грн., а також пені, 3% річних та інфляційного збільшення боргу.

Пунктом 1.2 договору визначено осіб, що можуть представляти клієнта.

Розмір гонорару, який клієнт має сплатити адвокатському бюро за надання правової (професійеної правничої) допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції становить 20'000,00 грн, у суді апеляційної інстанції - 15000,00 грн, у суді касаційної інстанції - 15000,00 грн. Підставою для оплати гонорару є наступні документи: 1) звіт про виконану адвокатським бюро роботу та витрачений час; 2) рахунок-фактура. Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокатському бюро в строк, який не перевищує 3 робочих дня з моменту отримання клієнтом рахунку-фактури за реквізитами, вказаними у розділу 7 цього договору. Після складення звіту про виконану роботу та оплати клієнтом гонорару між сторонами складається акт приймання-передачі послуг (п.3.2 та п.п.3.3-3.7 договору).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 2 роки з моменту його підписання.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на предмет договору об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді першої інстанції.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Актом приймання-передачі №1 від 22.12.2021 сторони підтвердили, що за звітом №1 від 20.12.2021 виконавцем надано замовнику правничу допомогу в кількості 9 годин на загальну суму 20'000,00 грн, а саме: аналіз документів, усні консультації, написання позовної заяви та підготовка документів для її подачі та відповідачу, підготовка клопотання. 21.12.2021 клієнтом здійснено оплату адвокатському бюро наданих послуг, що підтверджується копією платіжного доручення № 1944.

Подані документи від позивача підписані адвокатом Старовойтовою Д.А. на підставі ордеру про надання правової допомоги АІ № 1158470 від 06.10.2021 і свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5752/10 від 08.07.2016 та адвокатом Шевченко М.М. на підставі ордеру про надання правової допомоги АІ № 1185924 від 17.12.2021 і свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6910/10 від 05.09.2018.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому суд повинен враховувати принципи співмірності та розумності судових витрат, характер спірних правовідносин та обсяг матеріалів справи. Крім того, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові від 11.11.2021 у справі №910/7520/20 Верховний Суд також відзначив, що суд має визначити, чи є обгрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України незалежно від відсутності клопотання про зменшення витрат.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як уже відзначалося, рішенням Господарського суду Львівської області від 23.12.2021 у справі №914/3083/21 позовні вимоги задоволено частково. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, сторони участі у судових засіданнях не приймали і позивач не готував відповіді на відзив.

Крім того, у звіт про виконану адвокатським бюро роботу включено складання договору про правову допомогу, підготування копії позовної заяви з доданими до неї документами та надіслання її на адресу відповідача, складання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що навряд чи можна вважати такою правовою допомогою, яку повинен окремо оплачувати відповідач, адже такі дії є частиною складання позовної заяви та подання її з додатками до суду. Суд також відзначає, що ціна позову становила 58'247,34 грн, у той час, як вартість послуг наданої правової допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції становить 20'000,00 грн. (в апеляційній інстанції - 15'000,00 грн., в касаційній інстанції - 15'000,00 грн.) і стягнення всієї такої суми з відповідача, з огляду на ціну позову, може бути непропорційним до предмету спору та суперечитиме критерію розумності іхнього розміру.

Дослідивши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених товариством до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх співмірності із ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача 14'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зауважує, що додаткове рішення приймається з урахуванням доказів, які існували та були долучені до матеріалів справи станом на час ухвалення такого рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 86, 126, 126, 129, 130, 221, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Промтехсервіс» (вх.№ 5350/21 від 29.12.2021) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/3083/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АВТО СТАР» (79034, м.Львів, вул. Навроцького, 25; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство Промтехсервіс» (03134, м.Київ, вул. Якутська, 12; ) 14'000,00 грн. витрат на правову допомогу у справі № 914/3083/21.

3. У задоволенні решти вимог за заявою відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 17.01.2022.

Додаткове рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Яворський Б.І.