ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1171/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Фесюка О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад"

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення заборгованості в сумі 60 573 грн. 60 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Деркач Валерій Вікторович (в режимі ВКЗ).

Описова частина:

В грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" звернулося у Господарський суд Рівненської області із позовом до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 60 583 грн. 45 коп.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1171/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 60 583 грн. 45 коп. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 січня 2022 року.

29 грудня 2021 року через відділ канцелярії від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що заборгованість виникла у зв`язку із складним матеріальним становищем відповідача, також зазначив про невірно визначений період нарахування трьох відсотків річних, надав свій контр розрахунок.

17 січня 2022 року через відділ канцелярії позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що складене матеріальне становище не звільняє відповідача від виконання взятих на себе згідно договору зобов`язань.

Також позивачем подана заява про зменшення позовних вимог в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 59 844,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 478, 75 грн, 3% річних в розмірі 250, 85 грн та судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки перехід до розгляду справи по суті відбувся 25 січня 2022 року, відтак заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана у відповідності до вимог ГПК України, а тому приймається судом та задовольняється в повному обсязі, а відтак має місце нова ціна позову в сумі 60 573, 60 грн.

25 січня 2022 року через відділ канцелярії позивачем подано клопотання в якому останній просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку із хворобою уповноваженого представника.

У судовому засіданні 25 січня 2022 року представник відповідача заперечив проти позову в частині неправомірного нарахування три відсотка річних.

Позивач не забезпечив явку уповноважених представників у судове засідання 25 січня 2022 року, хоча про місце дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Щодо поданого клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, справа №918/1171/21 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, сторонами поданий відзив на позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву, а отже сторона було надано можливість подати усі наявні докази для підтвердження або ж заперечення позову, тому вбачається, що матеріалами справи містять достатньо доказів для прийняття рішення у межах даної справи, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Мотивувальна частина:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" (надалі - Постачальник, Позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" - (надалі - Замовник, Відповідач) був укладений Договір поставки №53-122-13-21-11102 від 12.08.2021 року (надалі - Договір), згідно умов якого Позивач зобов`язувався здійснити поставку продукції, а саме продукція: 38550000-5 Лічильники яка передбачена у специфікації №1 (додаток №1 до Договору), а Відповідач зобов`язувався сплатити грошові кошти за поставлену продукцію на умовах передбачених в Договорі та додатках до нього.

В додатку № 1 до Договору Сторони узгодили найменування та кількість продукції. Загальна вартість поставленої продукції склала 59 844,00 грн.

01.09.2021 року ТОВ "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" здійснило поставку продукції по Договору, за адресою: Україна, 34400, Рівненська обл., м.Вараш, зазначена обставина стверджується матеріалами справи, зокрема підписана представниками Сторін видаткова накладна № ЄВ-0000296 від 01.09.2021 року.

Свої зобов`язання з поставки продукції Позивачем на адресу Відповідача виконало в повному обсязі.

Зазначене також стверджується відсутністю будь яких претензій з боку відповідача, щодо кількості або якості поставленої продукції.

У відповідності до п.6.1 Договору передбачено, що Оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та не заблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Згідно з п.6.2. Договору передбачено, що про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Вбачається, що листом №15730/041 від 08.09.2021 року Замовник повідомив Постачальника про те, що ярлики на придатну продукцію №1-7-309 оформлено від 08.09.2021 року.

Враховуючи умови договору, останній строк оплати Товару сплинув 25.10.2021 року.

Свої зобов`язання з оплати продукції Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" не виконало, доказів протилежного до матеріалів справи не долучило.

Позивач направив Відповідачу Претензію від 25.10.2021 року, в якій вказав на порушення Відповідачем умов Договорів, вказав суму заборгованості та попередив, що у разі невиконання заявлених у цій претензії вимог у повному обсязі, буде звертатися до господарського суду за примусовим задоволенням вимог.

На претензію Позивача Відповідач надав відповідь № 19321/001-юр від 04.11.2021 року, якою визнав факт господарських правовідносин з Позивачем, факт поставки, отримання продукції та суму заборгованості в повному обсязі, наголосив на тяжкому фінансовому становищі та зазначив що погашення заборгованості відбудеться в обов`язковому порядку.

Отже, на момент розгляду справи, матеріалами справи стверджено, що заборгованість за Договором №53-122-13-21-11102 від 12.08.2021 року відповідача перед позивачем складає 59 844, 00 грн.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі в сумі 59 844, 00 грн. від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню у розмірі 59 844, 00 грн.

Крім того, через невиконання умов договору у визначені строки, позивач у відповідності до статті 625 ЦК України нарахував відповідачу за період з 26.10.2021 року по 15.12.2021 року інфляційні втрати в розмірі 478,75 грн. та 3% річних в розмірі 250,85 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання нa вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) судом встановлено, останній здійснений арифметично вірно, у відповідності до норм законодавства які зазначалися, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 478,75 грн. та 3% річних в розмірі 250,85 грн. підлягає до задоволення.

Також, судом враховано, що приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Враховуючи наведені норми процесуального законодавства щодо доказів, судом встановлено, позов є доведений належними та допустимими доказами, тому судом задовольняється в повному обсязі, і до стягнення з Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" підлягає основна сума заборгованості в сумі 59 844,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 478,75 грн та 3% річних в розмірі 250,85 грн.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати в розмірі 2 270, 00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34403, Рівненська обл. м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробничий центр "Європрилад" (76010, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 22, ) 59 844, 00 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири грн 00 коп.) суму основного боргу, 478, 75 грн (чотириста сімдесят вісім грн 75 коп.) інфляційних втрати, 250,85 грн (двісті п`ятдесят грн 85 коп.) три відсотка річних та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2022 року.

Суддя Вадим Торчинюк

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (76010, Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 22);

3 - відповідачу рекомендованим (34403, Рівненська обл., м. Вараш).