ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м.Львів Справа №914/2337/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Кришталь М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 09.11.2021 №15/2-1532вих-21 (вх. № апеляційного суду 01-05/3741/21, 01-05/3755/21 від 10.11.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 13 жовтня 2021 року (суддя Кидисюк Р.А., повний текст рішення складено 13.10.2021, м. Львів)

у справі №914/2337/21

за позовом виконувача обов`язків керівника Дрогобицької окружної прокуратури, м. Дрогобич, Львівська обл. в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, смт. Східниця, м. Борислав, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Хліб Прикарпаття, м. Борислав Львівська область

про стягнення 88 696,69 грн. пені за договором пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради

за участю представників учасників процесу:

прокурор Панькевич Р.В. прокурор (посвідчення №058390 від 02.12.2020);

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява виконувача обов`язків керівника Дрогобицької окружної прокуратури, м. Дрогобич, Львівська обл. в інтересах держави в особі Східницької селищної ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Хліб Прикарпаття про стягнення 88 696,69 грн. пені за договором пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради.

Дані позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №3/19 про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця від 21.06.2019, в частині сплати коштів пайової участі, у зв`язку з чим на підставі п.5.2. договору позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 88696,69 грн.

Відповідач, проти задоволення позову заперечив, з підстав наведених у відзиві, зазначивши при цьому, що позивачем всупереч ч.6 ст. 232 ГК України нараховано пеню понад шестимісячний строк, також пропущено встановлений п,1 ч.2 ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності для вимог про стягнення пені. Крім цього, вказує, що сплата відповідачем коштів у розмірі 9000 грн. «в рахунок пені» є безпідставним, адже в дублікатах квитанцій АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 07.08.2020 та №0.0..1 від 07.08.2020 зазначено призначення платежу «…надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту…», а відтак про сплату пені немає жодного слова , отже вважає, що строк позовної давності, щодо позовних вимог про стягнення пені не переривався та сплив 01.01.2021, 31.01.2021, та 28.02.2021 для кожного платежу відповідно.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 у справі №914/2337/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При винесенні даного рішення місцевим господарським судом взято до уваги клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до даних правовідносин, мотивуючи рішення тим, що пеня за першим платежем могла бути нарахована лише в період з 01.07.2019 по 01.01.2020 та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 01.01.2021; за другим платежем могла бути нарахована лише за період з 31.07.2019 по 31.01.2020 та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 31.01.2021; за третім платежем могла бути нарахована лише за період з 31.08.2019 по 29.02.2020 та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 28.02.2021. Отже, з врахуванням наведеного, місцевим господарським судом зроблено висновок, що строк позовної давності, щодо позовних вимог про стягнення пені не переривався та сплив 01.01.2021, 31.01.2021 та 28.02.2021 для кожного платежу відповідно.

Львівська обласна прокуратура не погодившись з винесеним рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що останнє прийнято, з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.

Прокурор вказує, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже вважає, що відповідно до цього судом невірно дано оцінку тому, що 07.08.2020 ТОВ «Торговий Дім Хліб Прикарпаття» 07.08.2020 вже після повної оплати основної суми пайового внеску, частковими платежами здійснено оплату в сумі 9000,00 грн., а отже вважає, що мало місце переривання перебігу строку позовної давності щодо стягнення пені.

Щодо обставини відсутності в квитанціях про сплату, в призначенні платежу, сплата саме пені, то вказує, що згідно з поданим Східницькою селищною радою розрахунку, відповідачем 16.04.2020 сплачено повністю нараховану суму, відповідно до укладеного між сторонами договору №3/19 від 21.06.2019 пайової участі.

Також вказує, що судом не взято до уваги того, що після сплати відповідачем суми основного боргу за договором, упродовж 2020-2021, селищною радою неодноразово на адресу відповідача скеровувались листи, щодо необхідності погашення нарахованої заборгованості зі сплати пені за прострочене зобов`язання, а саме зокрема лист від 14.04.2021. При цьому також зауважує, що будь-яких звернень від відповідача на адресу органу місцевого самоврядування, щодо повернення зайво сплаченого пайового внеску в сумі 9000, 00 грн., а саме в розмірі 4500, 00 грн. та 4 500,00 грн. від 07.08.2020 не поступало.

Відповідно до цього прокурор вважає, що при поданні позовної заяви ним не пропущено строк позовної давності, який закінчувався у зв`язку з його перериванням 07.08.2021, а позовну заяву подано до суду 29.07.2021.

Отже, з огляду на викладене просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 у справі №914/2337/21 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Справу просить розглядати за участю представника Львівської обласної прокуратури і про час та місце розгляду справи повідомити останню.

Відповідач ТОВ «Торговий Дім-Хліб Прикарпаття» у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що позивачем, всупереч вимогам ч.6 ст. 323 ГК України нараховано пеню понад шестимісячний строк і наведеного в апеляційній скарзі не спростовано. Також позивачем пропущено встановлений п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності для вимог про стягнення пені. Відповідно до цього просить відмовити заступнику керівника Львівської обласної прокуратури в задоволенні апеляційної скарги , а рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 залишити без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено Львівській обласній прокуратурі строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львіської області від 13.10.2021 у справі №914/2337/21 та відкрито апеляційне провадження за такою. Витребувано в Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/2337/21.

02.12.2021 в канцелярію суду поступили матеріали справи №914/2337/21.

В подальшому, ухвалою суду від 06.12.2021 призначено розгляд справи №914/2337/21 в судове засідання на 1512.2021, яке в подальшому відкладено на 19.01.2022.

В судове засідання 19.01.2022 з`явився прокурор. Позивач та відповідач участі уповноважених представників в судове засідання 19.01.2022 не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення, які наявні в матеріалах справи.

Прокурор в судовому засіданні 19.01.2022 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів наведених у відзиві.

Позивач не скористався своїм правом, згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не подала суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, відзив та матеріали справи і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Львівської області 13 жовтня 2021 року у справі №914/2337/21 належить відмовити з таких підстав.

Обставини справи:

21.06.2019 між Східницькою селищною радою (селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім-Хліб Прикарпаття» (замовник) укладено Договір №3/19 про пайову участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця, відповідно до п.1.1. якого предметом даного договору визначено залучення коштів замовника будівництва Реконструкція кафе під торговий центр по вул. Золота Баня, 7 в смт. Східниця Львівської області, для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища.

Відповідно до п.2.1. договору замовник зобов`язується переказати на рахунок цільового фонду селищної ради з поміткою «На розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця» кошти в сумі 529 737,70 грн, що становить 10 % від загальної вартості об`єкта будівництва.

Пунктом 2.2 визначено, що замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1 договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019 або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.3.1.2 договору замовник зобов`язується своєчасно здійснити сплату коштів пайової участі у розмірі та порядку, визначену розділом 2.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що у разі несвоєчасної сплати коштів пайової участі замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Відповідно до п.1 уточнюючого розрахунку величини пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця по об`єкту будівництва, вартість якого визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності до договору (додаток №1 до Договору №3/19 від 21.06.2019), підписаного сторонами та який є невід`ємною його частиною, згідно із затвердженою кошторисною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 5 297 377 грн.

Згідно додатку 2 до договору від 21.06.2019 №3/19, між сторонами укладено графік оплати коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населених пунктів, відповідно до якого оплату згідно п.2.2 договору буде здійснено окремо частинами в такому розмірі та у строки:

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.06.2019;

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.07.2019;

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.08.2019.

Додаток набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом дії основного Договору.

З листа Східницької селищної ради №806 від 11.06.2021 вбачається, що кошти пайової участі за вказаним договором замовником сплачено з порушенням термінів, вказаних у графіку оплати, у зв`язку з чим Східницькою селищною радою нараховано пеню в розмірі 97696,69 грн. В листі зазначено, що 07.08.2020 замовником сплачено в рахунок пені 9000 грн. Станом на 12.07.2021 сума заборгованості (пені) становить 88 697,69 грн.

Надіслані на адресу відповідача листи №230 від 29.04.2020, №464 від 06.08.2020, №739 від 09.12.2020, №465 від 14.04.2021 з вимогами сплатити пеню за договором залишені без відповіді та задоволення.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В позовній заяві прокурор вказує, що порушення інтересів держави в даній справі полягає в ненадхоженні коштів до бюджету Східницької селищної ради, а також пені за невиконання умов укладеного договору, що порушує економічні інтереси держави з огляду на структуру бюджетної системи України в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів, негативно впливає на стан виконання бюджету, що ставить під загрозу економічну безпеку держави, робить неможливим належне виконання державою своїх соціально-економічних функцій.

Звернення прокуратурою з позовною заявою в даній справі обумовлено тим, що Східницька селищна рада уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, не вживала достатніх заходів до стягнення вказаних недоотриманих коштів та за захистом до суду не зверталася, обмежившись лише скерування листів на адресу відповідача.

Матеріалами позовної заяви встановлено, що Дрогобицькою окружною прокуратурою 05.07.2021 скеровувався запит в Східницьку селищну раду про надання інформації, зокрема, вжиті ними заходи, щодо стягнення заборгованості в судовому порядку за вказаним фактом. Факт тривало невжиття заходів представницького характеру підтверджується листами позивача №806 від 11.06.2021 та №989 від 12.07.2021, скерованих на адресу прокуратури (а.с.17, 18).

У відповідності до вимог ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами.

Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд, участь у розвитку інфраструктури населеного пункту який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку.

Відповідно до ч.2-3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 20.09.2019 за № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»(яким серед іншого виключено ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») визначено, що Договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання (закон в цій частині набрав чинності з 1 січня 2020 року).

Згідно вимог ст. 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Обставинами та матеріалами справи встановлено, що зобов`язання між сторонами виникли на підставі договору №3/19 про пайову участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця від 21.06.2019 (а.с.34).

Згідно вимог ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Однією з підстав виникнення зобов`язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Умовами договору, зокрема пунктом 2.2 визначено, що замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1 договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019 або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 2.2. договору №3/19 від 21.06.2019 встановлено, що замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1. договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019 або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до додатку 2 договору між сторонами укладено графік оплати коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населених пунктів, відповідно до якого оплату згідно п.2.2. Договору буде здійснено окремо частинами у такому розмірі та у строки: 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.23 грн до 30.06.2019; 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.23 грн до 30.07.2019; 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.24 грн до 30.08.2019 (а.с.35).

Згідно з п.5.2. договору у разі несвоєчасної сплати коштів пайової участі Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Відтак, враховуючи наведене, позивачем у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором нараховано останньому 88 696,69 грн пені на суму боргу, згідно розрахунку (а.с.20).

У відповідності до положень ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договором №3/19 від 21.06.2019 іншого строку нарахування штрафних санкцій не передбачено, а відтак судова колегія апеляційного суду вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що відповідно нарахування пені припиняється наступним чином: - 01.01.2020, щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,23 грн, який мав бути сплачений до 30.06.2019; - 31.01.2020, щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,23 грн, який мав бути сплачений до 30.07.2019; - 29.02.2020, щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,24 грн, який мав бути сплачений до 30.08.2019.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем у відзиві та окремо до нього подано заяву про застосування позовної давності (а.с.48-50, 53-54).

У відповідності до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків.

Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до пп.4.3. п.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013р №10 зазначено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Отже, враховуючи наведене місцевим господарським судом вірно вказано, що до заявлених позовних вимог (стягнення пені) застосовується спеціальна позовна давність, яка відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України становить один рік.

Положеннями ст. 264 ЦК України визначено випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною ж третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи дані положення, місцевим господарським судом вірно визначено, що пеня:

- за першим платежем могла бути нарахована лише за період з 01.07.2019р. по 01.01.2020р. та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 01.01.2021р.;

- за другим платежем могла бути нарахована лише за період з 31.07.2019р. по 31.01.2020р. та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 31.01.2021р.;

- за третім платежем могла бути нарахована лише за період з 31.08.2019р. по 29.02.2020р. строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 28.02.2021р.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції, прокурор вказує, що відповідачем 07.08.2020 частковими платежами здійснено оплату пені 9000,00 грн, а тому мало місце переривання перебігу строку позовної давності, адже в дублікатах квитанцій АТ КБ ПРИВАТБАНК №0.0..1 від 07.08.2020 та №0.0..1 від 07.08.2020 зазначено призначення платежу «...надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту...».

Дослідивши матеріали та обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що дані квитанції не містяться посилання на оплату пені за договором №3/19 про пайову участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця від 21.06.2019, і при цьому відсутність будь-яких звернень від відповідача на адресу органу місцевого самоврядування щодо повернення зайво сплаченого пайового внеску в сумі 9000,00 грн (в розмірі 4500,00 грн та 4500,00 грн від 07.08.2020) не може розцінюватись судом як достатній доказ для підтвердження факту здійснення оплати пені за договором та не підтверджує факту, що ці платежі здійснені саме на оплату пені.

Отже, з огляду на наведене місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок, що строк позовної давності, щодо позовних вимог про стягнення пені не переривався та сплив 01.01.2021, 31.01.2021 та 28.02.2021 для кожного платежу відповідно.

Відтак, з врахування наведеного спеціальний строк позовної давності в один рік, щодо вимог про сплату пені по даних правовідносинах у справі сплив, відповідно до чого місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 13 жовтня 2021 року у справі №914/2337/21, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Львівської області від 13 жовтня 2021 року у справі №914/2337/21 належить залишити без змін, апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури - без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 09.11.2021 №15/2-1532вих-21 (вх. № апеляційного суду 01-05/3741/21, 01-05/3755/21 від 10.11.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 13 жовтня 2021 року у справі №914/2337/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Львівську обласну прокуратуру.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/2337/21 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 26.01.2022.

Головуючий суддя І.Б.Малех

Суддя В.М.Гриців

Суддя О.В.Зварич