ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 справа № 914/2885/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судових засідань Толочко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Хім Торг, м. Київ,

до відповідача: Корпорації Енергоресурс Інвест, м. Львів,

про стягнення 431067,48 грн.

За участі представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Хім Торг, м. Київ, звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Корпорації Енергоресурс Інвест, м. Львів, 431067,48грн., з яких: 256008 грн. основного боргу, 100600,80 грн. штрафу, 45069,16 грн. пені, 9239,18 грн. 3% річних та 20150,34 грн. інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № У310719 від 31.07.2019р. та Додатку № 20 від 19.05.2021р. до вказаного Договору, в частині повної оплати поставленого йому по видатковій накладній № 1257 від 21.05.2021р. товару. На підставі п.6 Додатку № 20 від 19.05.2021р. до Договору поставки № У310719 від 31.07.2019р., п.6.2 Договору та ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 100600,80 грн. штрафу, 45069,16 грн. пені, 9239,18 грн. 3% річних та 20150,34грн. інфляційних втрат.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві № 1394, просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що він повністю оплатив поставлену йому продукцію до подання позову позивачем. Відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього штрафу, посилаючись на те, що Додаток до Договору тільки уточнює та може додатково роз`яснити умови Договору, але ні в якому разі не може змінювати та доповнювати основні умови Договору та збільшувати умови відповідальності однієї із сторін. При цьому відповідач у відзиві посилається на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у його постанові від 31.05.2021р. у справі № 917/265/18.

Відповідач просить також відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних у зв`язку із допущеними позивачем помилками у їхньому розрахунку.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою суду від 27.09.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Хім Торг, м. Київ, залишено без руху.

Позивачем 08.10.2021 р. на виконання вимог ухвали суду від 27.09.2021р. подано суду заяву № 67, яка надійшла до суду 12.10.2021р.

Ухвалою суду від 18.10.2021р. відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача № 021 від 08.09.2021р. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Від відповідача 03.11.2021 р. до суду надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2021 р. ухвалено розгляд справи № 914/2885/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи розпочати зі стадії відкриття провадження у справі та підготовче засідання призначено на 29.11.2021 р.

Ухвалою суду від 29.11.2021 р. відкладено підготовче засідання у справі на 13.12.2021 р. з підстав, наведених у цій ухвалі.

Від відповідача 10.12.2021 р. надійшли пояснення у справі.

Ухвалою суду від 13.12.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2885/21 до судового розгляду по суті на 10.01.2022 р.

У призначене на 10.01.2022р . судове засідання представники сторін не з`явились.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які належать до предмету доказування у справі, входить доказування існування: факту укладення між сторонами у справі Договору поставки № У310719 від 31.07.2019р. та Додатку № 20 від 19.05.2021р. до вказаного Договору; факту отримання відповідачем товару на суму 1006008 грн.; факту несплати відповідачем 256008грн. заборгованості, що є предметом спору у справі, станом на день звернення до суду; факту правомірності нарахування відповідачу штрафу, пені, 3% річних та інфляційних або ж спростування наявності наведених вище обставин учасником справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес.

Вичерпний перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність обставин, які є предметом доказування у справі, зазначено ними в додатках до позовної заяви та інших заявах, відзиві, поясненнях тощо, які подані ними та знаходяться у матеріалах справи.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини, що є предметом доказування у справі.

Між сторонами у справі на підставі Договору поставки № У310719 від 31.07.2019р. виникли договірні правовідносини щодо поставки товарів.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 3.3., 4.2., 4.3., 4.4., 6.2., 6.3., 9.3, 9.4. Договору позивач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти відповідачу, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати й оплачувати продукцію (надалі «Товар»). Кількість товару, що поставляється за цим Договором, повинна відповідати кількості Товару, що вказана в Додатку до Договору, «або згідно видаткових накладних на підставі якого здійснюється поставка товару». Товар вважається переданим позивачем та прийнятим відповідачем в момент підписання сторонами видаткової накладної на товар. Крім вартості кожної окремої партії товару в Додатку до Договору, що підписується Сторонами, повинні також бути визначені: кількість товару, ціна за одиницю товару та строк і умови розрахунку за партію товару. Підставою для проведення взаємних розрахунків є видаткова накладна, підписана представниками сторін з відповідними на те повноваженнями. Оплата партії товару здійснюється в українських гривнях в порядку, встановленому у відповідному Додатку до Договору. У випадку несвоєчасної оплати (не оплати) Товару відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожен день прострочення. За порушення строків оплати товару, встановлених у Додатках до Договору, відповідач на вимогу позивача окрім штрафних санкцій (сплати пені згідно п.6.2. Договору) зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Зміни та доповнення до Договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється письмовою додатковою угодою до цього Договору. Будь-які Додатки, зміни, доповнення та додаткові угоди до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

19.05.2021р. між позивачем та відповідачем укладено Додаток № 20 до Договору поставки № У310719 від 31.07.2019р. У цьому додатку сторони погодили, що: строк поставки товару до 23.05.2021 р., вартість товару становить 1006008 грн., відповідач оплачує товар протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару з складу продавця, у випадку прострочення оплати товару відповідачем більше ніж на один календарний день, відповідач зобов`язаний платити позивачу штраф у розмірі 10% від неоплаченої (несвоєчасної оплати) партії товару.

Наявною у матеріалах справи видатковою накладною № 1257 від 21.05.2021 р. підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару загальною вартістю 1006008 грн.

Банківські виписки з особових рахунків позивача підтверджують факти сплати відповідачем позивачу 05.07.2021 р. 200000 грн., 20.07.2021 р. 200000 грн., 28.07.2021р. 200000 грн. та 03.08.2021 р. 150000 грн. в якості оплати рахунка № 1177 від 19 травня 2021 р.

Крім цього, платіжним дорученням № 5759 від 14.09.2021р. підтверджується сплата відповідачем позивачу 256008 грн. заборгованості, що є предметом спору у справі.

Позивач звернувся з позовом до суду 15.09.2021р., що підтверджується накладною Державного підприємства «Укрпошта» № 950, яку прикріплено до поштового конверту, в якому надійшла позовна заява до суду. Отже на момент звернення позивача з позовом до суду відповідач повністю оплатив отриману від нього по видатковій накладній № 1257 від 21.05.2021 р. продукцію.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 256008 грн. задоволенню не підлягають.

Що стосується решти позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 45069 грн. пені, нарахованої з 21.05.2021 р. до 09.09.2021 р., та 3% річних в сумі 9239,18 грн., то вони підлягають задоволенню частково. Здійснивши перерахунок сум за цими позовними вимогами, суд дійшов висновку, що підлягають до задоволення на підставі п. 6.3. Договору та ст. 625 ЦК України позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17750,79 грн. пені та 3% річних в сумі 3466,9 грн. за період прострочення оплати ним продукції з 22.06.21 р. до 09.09.2021 р.

Решта позовних вимог в цій частині до задоволення не підлягає, оскільки перший день прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, в силу погоджених сторонами у Додатку № 20 від 19 травня 2021 р. строку поставки товару та умов оплати цього товару, припадав на 22.06.2021 р., а не 21.05.2021 р., як вважає позивач. Крім цього, відповідач при визначенні ціни цих позовних вимог не врахував оплати, проведені відповідачем у липні та серпні 2021 р.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України 20150,34 грн. інфляційних за період прострочення виконання грошових зобов`язань з червня 2021р. до липня 2021р., підлягають задоволенню частково, в сумі 806,01 грн. за період прострочення виконання грошових зобов`язань у липні 2021р.

Так, позивачем при обрахунку інфляційних допущено помилки, зокрема, заявлено до стягнення з відповідача інфляційні за червень 2021 р., тоді як першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання було 22.06.2021 р. Позивачем не враховано при обчисленні інфляційних за липень 2021 р. Рекомендацій, викладених у Листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р, та висновків Верховного Суду, викладених у його постанові від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19. Позивачем не враховано також часткових оплат продукції, здійснених відповідачем.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо інфляційних, нарахованих за прострочення виконання ним грошового зобов`язання у серпні 2021 р., оскільки позивач просив стягнути з відповідача інфляційні за червень-липень 2021 р. та не заявляв позовної вимоги про стягнення таких за серпень 2021 р.

Щодо заявленого позивачем до стягнення з відповідача, на підставі п.6 Додатку № 20 до Договору поставки № У00,8 грн. штрафу, то суд дійшов таких висновків.

У п. 6 Додатку № 20 від 19.05.2021р. до Договору поставки № У310719 від 31.07.2019 р. сторони погодили, що у випадку прострочення оплати товару (поліетилен, 20 тонн, вартістю 1006008 грн.) покупцем більше ніж на один календарний день, покупець зобов`язаний платити постачальнику штраф у розмірі 10% від неоплаченої (несвоєчасної оплати) партії товару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, покликаючись на позицію Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду, викладену у його постанові від 31.05.2021р. у справі № 917/265/18.

У цій постанові зазначено, що «Необхідно розрізняти поняття «додаток до договору» та «додаткова угода до договору». «Так, додаток до договору це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов…. Водночас додаткова угода є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватися вимоги ст. 654 ЦК України, а також положення про нікчемність».

Відповідач зазначає, що за умовами Договору інші умови Договору, можуть змінюватися виключно шляхом укладання сторонами додаткових угод до Договору, а не Додатками до Договору.

Проте, суд встановив, що відповідно до п. 9.4. Договору, будь-які Додатки, зміни, доповнення та додаткові угоди до цього Договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені печатками Сторін.

Сторони, згідно з вимогами п. 9.4. Договору та статті 547 ЦК України, уклали правочин про неустойку (штраф) у письмовій формі, деталізувавши та уточнивши одночасно умови п. 6 Договору щодо відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у відповідності до вимог чинного законодавства України. Та обставина, що цей правочин (додаткову угоду) сторони за взаємною згодою виклали у складі Додатку № 20, не спростовує його законності та чинності, не є встановленою законом підставою його нікчемності. У матеріалах справи немає та сторонами суду не подані докази визнання згаданого правочину судом недійсним, а також докази оспорювання відповідачем такого правочину. На підставі п. 9.4. та ст. 629 ЦК України такий правочин є обов`язковим до виконання сторонами.

Проте, з огляду на приписи ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому правом та зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 85000 грн. При цьому суд бере до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником (зобов`язання виконано повністю); не великий період прострочення виконання грошового зобов`язання боржником (борг сплачено повністю до 14.09.2021 р.); відсутність у матеріалах справи доказів завдання порушенням зобов`язання збитків іншим учасникам господарських відносин.

З огляду на встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні спору, крім застосованих вище правових норм, виходив з того, що згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 та частиною 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 547 та 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Частиною 1 ст.181 ГК України передбачено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також суми заявленого до стягнення штрафу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Хім Торг (04209, м.Київ, вул.Озерна, буд. 1, ) до Корпорації ЕнергоресурсІнвест (79035, м. Львів, вул. Зелена, 131, ) задовольнити частково.

Стягнути з Корпорації ЕнергоресурсІнвест (79035, м. Львів, вул. Зелена, 131, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Хім Торг (04209, м. Київ, вул. Озерна, буд. 1, ) 17750,79грн. пені, 3466,9грн. 3% річних, 806,01грн. інфляційних, 85000 грн. штрафу та 1839,37 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.01.2022р.

Суддя Бортник О.Ю.