ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. Справа№ 910/12865/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Мітін І.І. самопредставництво;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи 1 - Друцька О.Г. (довір. №225-КМГ-5202 від 03.12.2021);

від третьої особи 2 - Друцька О.Г. ( довір. №062/01/10-81 від 05.01.2022);

від третьої особи 3 - Романов Д.Ю. ( довір. №432-70 від 10.01.2022);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубігов"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021

у справі № 910/12865/20 (суддя Стеренчук М.О.)

за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубігов"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на строні позивача:

1.Київська міська рада

2.Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3.Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва"

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/12865/20 позовні вимоги задоволено повністю. Витребувано з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубігов» нежитлові приміщення - група приміщень №50 (приміщення з №1 по №9), загальною площею 81,3кв.м, поверх I, літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, які в державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно зареєстровані як нежитлове приміщення №15, загальною площею 96,5кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубігов» на користь Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 2 102,00грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- оскільки власником спірного нерухомого майна - нежитлові приміщення група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9), загальною площею 81,3 кв.м, поверх - І, літ. "А" за адресою: АДРЕСА_1, які в Державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно зареєстровані як нежитлове приміщення № 15, загальною площею 96,5кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, за умови відсутності у відповідача правових підстав на володіння вказаним нерухомим майном, а також доказів передачі відповідачем майна Київській міській раді або третім особам, з урахуванням положень ст.388 Цивільного кодексу України таке нерухоме майно підлягає витребуванню шляхом передачі на користь власника - територіальної громади міста Києва.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/12865/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- згідно з інформаційними довідками, наявними в матеріалах справи нежитлове приміщення №15 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав під РНОНМ 000, а група приміщень №50 входить до складу нежитлових приміщень, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав під РНОНМ 000;

- передача майна в управління Печерській РДА і в подальшому на балансове утримання комунальному підприємству, означає, що останні здійснюють утримання такого майна, його технічне, господарське обслуговування, проте така передача не означає делегування права на звернення до суду за захистом права власності, оскільки це невідчужуване право власника майна;

- за змістом ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді; управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування;

- група приміщень №50 не є окремим об`єктом нерухомого майна, а є складовою частиною нежитлових приміщень (групи приміщень №31, 49, 50) поверх 1 літ «А», загальна площа 160,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за РНОНМ 000, власник: територіальна громада міста Києва, в особі Київської міської ради, в свою чергу згідно інформаційної довідки №163788306 від 16.04.2019 у Державному реєстрі речових прав відсутній запис щодо права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Рубігов"; група приміщень №50 не може бути витребувана у ТОВ «Рубігов» оскільки вказане майно, по перше не зареєстроване як окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, по друге, на праві власності належить територіальній громаді міста Києва, в особі Київської міської ради.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.І., суддів Сітайло Л.Г., Буравльова С.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубігов» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021, справу №910/12865/21 призначено на 12.01.2022.

Від третьої особи 1 (20.12.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа 1 зазначає про те, що:

- господарським судом міста Києва вірно встановлено,що власником спірного майна є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради;

- оскільки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з вбудованими нежитловими приміщеннями, спір щодо витребування яких із чужого незаконного володіння є предметом розгляду у даній справі, відповідно до розпорядження КМДА від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» як майно комунальної власності територіальної громади міста Києва віднесено до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, звернення позивача з даним позовом про витребування майна територіальної громади міста Києва на користь Київської міської ради, за висновками суду, є правомірним та таким, що відповідає приписам чинного законодавства;

- пунктами 1, 2 рішення Київської міської ради від 27.12.2001 №208/1642, затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатком 1 та районів міста згідно з додатками 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11; у позиції 198 додатку 7 до вищевказаного рішення значиться житловий будинок загальною площею 8202,00кв.м, що розташований за адресою: м.Київ, вул.Кіквідзе,1/2 із вбудованими нежитловими приміщеннями; в подальшому у зв`язку із адміністративно-територіальною реформою рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста» будинок за адресою: м.Київ, вул.Кіквідзе,1/2 загальною площею 8202,00кв.м. із вбудованими нежитловими приміщеннями, включено до переліку об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва за порядковим №394 в додатку №6, який серед інших, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 передано до сфери управління Печерської районної в м.Києві державної адміністрації.

Від позивача (20.12.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- під час порівняння технічного паспорту на нежитлове приміщення №15 за адресою: АДРЕСА_1, яке належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Рубігов» та технічного паспорту, виготовленого на замовлення Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» на нежитлові приміщення група приміщень №50 (приміщення з №1 по №9) та загальною площею 81,3кв.м., поверх 1, літ «А» за адресою: АДРЕСА_1 які зареєстровані на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради вбачається, що є одними і тими самими приміщеннями, що і стало підставою звернення до суду, також дані обставини встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва.

В судове засідання апеляційного господарського суду 12.01.2022 не з`явився представник відповідача.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в якому представник відповідача просить перенести розгляд справи на інший день та час, про що повідомити представника відповідача, у зв`язку з тим, що на даний час він не може прибути в судове засідання, призначене на 12.01.2022 оскільки захворів на коронавірусну інфекцію.

Розглянувши у судовому засіданні 12.01.2022 подане клопотання, судова колегія відмовила у його задоволенні з огляду на те, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує кількості представників. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, зазначений у клопотанні представник є не єдиною особою, що має право представляти інтереси товариства (відповідача) в суді.

Судовою колегією також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб судовою колегією встановлено.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Відповідно до розділу 2 вказаного Переліку до власності територіальної громади міста Києва, окрім іншого, передано житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Згідно рішення Київської міської ради від 27.12.2001 року №208/1642 "Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва" затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальних громад районів міста Києва відповідно з додатком №1 та перелік об`єктів комунальної власності, які передаються до сфери управління районних у місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками №№ 2-11. У додатку 7 до вказаного рішення під пунктом №198 зазначено житловий будинок загальною площею 8202,00кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 1/2 із вбудованими нежитловими приміщеннями.

Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 року № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві" припинено з 31.10.2010 шляхом ліквідації районні в місті Києві ради та їх виконавчі органи, у тому числі Печерську районну у місті Києві раду та її виконавчий орган - Печерську районну у місті Києві державну адміністрацію.

Пунктом 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 року №787 "Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 року №7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві" утворено з 31.10.2010 року районні у місті Києві державні адміністрації, підпорядковані Київській міській державній адміністрації.

Відповідно до пункту 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно частини 1, частини 2 статті 11, частини 2 статті 7 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" саме Київська міська рада як представницький орган територіальної громади міста розпоряджається комунальним майном, в тому числі в частині передачі майна в управління районним адміністраціям.

У зв`язку з цим, усе майно та підприємства, що перебувало у комунальній власності райрад у місті Києві підлягало передачі до комунальної власності міста Києва.

Відповідно до статей 7 та 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" та на виконання рішення № 7/4819, Київською міською радою було прийнято рішення від 02.12.2010 року № 284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва", яким, зокрема, затверджено переліки об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, серед яких в додатку № 6 під порядковим № 394 значиться житловий будинок загальною площею 8202,00кв.м за адресою: вул. Кіквідзе, 1/2 в м. Києві.

Розпорядженням КМДА від 10.12.2010 року № 1112 "Про питання організації управління районами в місті Києві" було затверджено переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій згідно з додатками 1 - 10 до цього розпорядження.

Додатком 10 до розпорядження КМДА від 10.12.2010 року №1112 затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких віднесено до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, до якого включено, зокрема, житловий будинок у м. Києві по вул. Кіквідзе, 1/2 (додаток до розпорядження № 6, Таблиця № 5 "Житлове господарство").

Рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 року № 359/9416 "Про внесення змін у додаток 6 до рішення Київської міської рад від 02.12.2010 року №284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" внесено у додаток 6 до рішення Київської міської рад від 02.12.2010 року №284/5096 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" зміни, що викладені у додатку (таблиця 6, позиція 390), що спірне нерухоме майно, яке розташоване в АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади міста Києва.

Рішенням Київської міської ради від 20.12.2016 року № 704/1708 вулицю Кіквідзе перейменовано на вулицю Михайла Бойчука.

На підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року № 509 "Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації" об`єкти житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями перезакріплені з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», «Печерська брама», «Хрещатик» та «Печерськжитло» на баланс Комунального підприємства Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», в тому числі житловий будинок у м. Києві по вул. Кіквідзе, 1/2.

Відповідно до п.15 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Комунальне підприємство Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» перейменоване в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

Тобто вказаний будинок перебуває на балансовому утриманні Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва".

Як зазначає позивач звертаючись з позовом, Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією отримано службову записку Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" від 07.05.2019 року №432-2243, в якій зазначено про незаконне заволодіння комунальним майном територіальної громади міста, а саме нежитловим приміщенням № 31 загальною площею 51,8кв.м та нежитловим приміщенням 49 загальною площею 27,6кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

В службовій записці також зазначається, що працівниками комунального підприємства було проведено обстеження вказаних нежитлових приміщень, оскільки 02.05.2019 в групах нежитлових приміщень № 31 та № 49, загальною площею 79,4кв. м за адресою: АДРЕСА_1 відбулося залиття. При спробі працівниками ЖЕД "Печерськжитло" потрапити до нежитлових приміщень з метою ліквідації аварії з`ясувалося, що доступ до вищезазначених приміщень обмежений: змінено замки та встановлено на двері ролети.

Згідно службової записки потрапити до групи нежитлових приміщень №№ 31, 49 працівникам комунального підприємства вдалося лише на наступний день 03.05.2019 року, при цьому від осіб, які назвалися власниками приміщення, було отримано інформацію про перебування останнього у приватній власності Приватного підприємства «Рубігов» та надано відповідно копії правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі - продажу від 17.04.2019 року, технічного паспорту та витягу з Єдиного державного реєстру речових прав.

Також в матеріалах справи наявний акт від 18.03.2020 року, складений представниками КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" та ЖЕД «Печерськжитло» під час обстеження приміщення № 50 (приміщення з № 1 по № 9) загальною площею 81,3кв.м в будинку АДРЕСА_1, в ході якого встановлено, що вхід до групи нежитлових приміщень № 50 площею 81,3кв.м, який є спільним входом також до групи нежитлових приміщень № 31 площею 51,8кв.м та № 49 площею 27,6кв.м зачинений на дверні ролети, також ролети встановлені на вікна в кімнатах №№2, 3, 8, 9, що в цілому унеможливлює доступ до вказаних приміщень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.04.2019 року № 163788306 нежитлові приміщення група приміщень № 31 (приміщення з № 1 по № 8), площею 51,8кв.м та група приміщень № 49 (приміщення з № 1 по № 2), площею 27,6кв.м, загальною площею 79,4 кв. м, поверх - І, літ. "А" загальною площею 79,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, 26.12.2018 року зареєстровані на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44962573 від 04.01.2019 13:20:15, Бандура Юрій Вікторович, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ.

Як свідчать матеріали справи, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація зверталась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Бунгало" про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що Приватне підприємство "Бунгало" здійснює перешкоди у праві користування та розпорядження нежитловими приміщеннями група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9), загальною площею 81, 3кв.м в будинку АДРЕСА_1, які є власністю територіальної громади міста Києва та передані до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 року у справі № 910/12120/19, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, як зазначено в рішенні суду у справі № 910/12120/19, згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 17.04.2019 приватним нотаріусом Гончар Ганною Володимирівною (Київський міський нотаріальний округ, м. Київ) було внесено запис до Державного реєстру про право власності, яким право власності на нежитлове приміщення № 15/1 загальною площею 80,4кв.м в будинку АДРЕСА_1 (Кіквідзе) зареєстровано за Приватним підприємством "Бунгало", підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія та номер: 803, виданий 17.04.2019, видавник Гончар Г. В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію права та їх обтяження, індексний номер: 46520434 від 17.04.2019, приватний нотаріус Гончар Ганна Володимирівна (Київський міський нотаріальний округ, м. Київ).

Також згідно інформації з вказаної довідки, станом на 27.02.2020: об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення 15, опис об`єкта: загальна площа 95,5 кв.м, адреса: АДРЕСА_1, приміщення 15; актуальна інформація про право власності: номер запису про право власності: 31038224; дата державної реєстрації: 03.04.2019; підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 03.03.2019, видавник: сторони ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов"; рішення, серія та номер: 1, виданий 29.03.2019, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов"; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов".

В свою чергу господарським судом під час розгляду справи № 910/12120/19 із наданого Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією технічного паспорту на громадський (виробничий) будинок (приміщення) нежитлове приміщення № 31, 49, 50 за адресою: АДРЕСА_1 та наданих Приватним підприємством "Бунгало" технічних паспортів на нежитлові приміщення № 15 та № 15/1, що знаходяться по АДРЕСА_1, здійснивши візуальний огляд доданих планів нежитлових приміщень 15 та 15/1 першого поверху, літ. "А" та плану на громадський (виробничий) будинок (приміщення) нежитлове приміщення № 31, 49, 50 поверх 1, літ. "А", судом встановлено, що нежитлові приміщення № 15 та № 15/1 є складовою частиною нежитлових приміщень групи № 31, 49, 50 поверх 1, літ. "А" вбудованих в житловому будинку АДРЕСА_1.

Окрім цього, як встановлено судом, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація зверталась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Бунгало" про витребування нежитлових приміщень, а саме: група приміщень № 31 (приміщення з №1 по №8), площею 51,8кв.м та група приміщень № 49 (приміщення з №1 по №2), площею 27,6кв.м, загальною площею 79,4 кв. м, поверх I, літ «А», які в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані як нежитлове приміщення № 15/1 загальною площею 80,4кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої позовні вимоги вибуттям вказаних нежитлових приміщень з комунальної власності територіальної громади міста Києва поза волею останньої та визначивши матеріально-правовою підставою позову ст. 388 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 року у справі №910/6280/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зокрема, апеляційним судом в постанові у справі № 910/6280/19 зазначено, що спірне майно вибуло з власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради поза її волею та в обхід передбаченого законом порядку, оскільки набуто ПП «Бунгало» поза межами приватизаційної процедури відповідно до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та закон не передбачає такої підстави виникнення права власності як висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Суд зазначає, що за приписами ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи, тощо.

Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, фактичні обставини, встановлені судовими рішеннями у вказаних господарських справах, зокрема, у справі № 910/12120/19 в частині перебування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на балансі КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", а також № 910/6280/19 щодо вибуття майна з власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради поза її волею та набуття права власності першим набувачем спірного майна в обхід передбаченого законом порядку, в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиціальне значення для даної справи, тобто не підлягають повторному доказуванню та мають обов`язкову силу для вирішення даної справи.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 29.07.2020 року № 218191962 щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлове приміщення 15, загальною площею 96,5кв.м, адреса: АДРЕСА_1, приміщення 15; вбачається, що 03.04.2019 року 14:09:52 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. внесено запис про право власності: номер запису: 31038224; підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 03.04.2019, видавник: сторони ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов"; рішення, серія та номер: 1, виданий 29.03.2019, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов"; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рубігов". Підстава внесення запису: Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О. про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер:46321164 від 05.04.2019 10:46:35.

Також з вказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що: 27.02.2019 року право власності на нежитлове приміщення № 15, площею 96,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Девелопент» (). Підставою виникнення права власності став Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна б/н, виданий ФОП Вовк Ю.В. від 25.02.2019 року; 22.03.2019 року право власності на нежитлове приміщення № 15 загальною площею 96,5 кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 15, виданого 22.03.2019, номер 2028, видавник Петріцька А.П. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Таким чином, посилаючись на те, що нежитлове приміщення № 15 площею 96,5кв.м та нежитлові приміщення група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9) загальною площею 81,3кв.м поверх -І, літ «А» за адресою: АДРЕСА_1, є одними і тими самими приміщеннями, які в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Києва 26.12.2018 року, вибули із володіння Київської міської ради та Печерської райдержадміністрації, як органу, якому вищезазначене майно передане до сфери управління, незаконно та без відповідної на те волі, в зв`язку із чим позивач просить витребувати вище зазначені приміщення у відповідача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України.

Додатково позивач зазначає про відсутність у Печерської районної в місті Києві державної адміністрації інформації про приватизацію нежитлових приміщень - група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9), загальною площею 81,3кв.м, поверх - І, літ. "А" за адресою: АДРЕСА_1, які в державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно зареєстровані як нежитлове приміщення № 15, загальною площею 96,5кв.м.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

За змістом статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно із частиною третьою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

У статті 1 вказаного Закону зазначено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах належним їй майном як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, у відповідності до ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад та за змістом статті 30 вказаного Закону - вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Частиною першою статті 60 України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частинами 5, 8 цієї статті визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Тобто, відчуження комунального майна має відбуватися виключно в рамках приватизаційної процедури відповідно до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Натомість, процедури приватизації щодо спірного майна проведено не було, доказів прийняття Київською міською радою як органом місцевого самоврядування рішень про приватизацію вказаного об`єкту нерухомості/або про його відчуження матеріали справи не містять. Також майно не було включено у перелік об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, які підлягають приватизації.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Суд зазначає, що за приписами статей 328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 2-962/2009, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Абзацом першим частини першої статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 вказаного Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16.04.2019 року спірні нежитлові приміщення (групи приміщень №№ 31, 49, 50) - поверх. І, літ. «А» за адресою АДРЕСА_1, були зареєстровані 26.12.2018 року на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.

Наведене також підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою № 244963880 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного об`єкту нерухомості.

Станом на 03.04.2019 року, тобто на дату реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 15 площею 96,5кв.м за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Рубігов» на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна від 03.04.2019 року, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно спірні нежитлові приміщення попередньо 27.02.2019 року вже були зареєстровані на праві приватної власності за ТОВ «Бастіон-Девелопмент», 22.03.2019 року - за ОСОБА_1 , 03.04.2019 року - відповідно за ТОВ «Рубігов».

Зокрема, підставою виникнення права власності ТОВ «Бастіон-Девелопмент» (першого набувача спірного майна) згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно значиться: Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна,серія та номер: б/н, виданий 25.02.2019, видавник: ФОП Вовк Ю.В.

Наразі, копія виготовленого на замовлення ТОВ «Бастіон - Девелопмент» ФОП Вовк Ю.В. (кваліфікаційний сертифікат експерта АЕ № 03407) технічного паспорту від 25.02.2019 року на нежитлове приміщення № 15 загальною площею 96,5кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , міститься в матеріалах справи.

При порівнянні технічного паспорту, наданого Приватним підприємством "Бунгало" під час розгляду справи № 910/6280/19, та технічного паспорту, виготовленого на замовлення Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", судом встановлено, що групи нежитлових приміщень № 31, загальною площею 51, 8 кв.м та група приміщень № 49, загальною площею 27,6кв.м об`єднані в одне приміщення та зареєстровані в реєстрі під № 15/1 загальною площею 80,4кв.м.

Окрім цього як свідчать матеріали справи, нежитлові приміщення № 15 та № 15/1 є складовою частиною нежитлових приміщень групи № 31, 49, 50 поверх 1, літ. "А" вбудованих в житловому будинку АДРЕСА_1, та, в свою чергу, групи нежитлових приміщень № 31, загальною площею 51,8кв.м та група приміщень № 49, загальною площею 27,6кв.м об`єднані в одне та зареєстровані під № 15/1 загальною площею 80,4кв.м, поверх 1, літ. "А" вбудовані в житловому будинку АДРЕСА_1.

Поряд із цим, такої підстави виникнення права власності на нерухоме майно як висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна законом не передбачено.

Крім цього, державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а є засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю «Бастіон -Девелопмент» нежитлове приміщення № 15 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,5кв.м, було передано (продано) у власність гр. ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі - продажу нежилого приміщення № 15 від 22.03.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрицькою А.П. за реєстровим № 2028. Як зазначено в п. 2.1 даного договору продаж нежитлового приміщення за домовленістю сторін вчинено за ціною 109 100,00грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання та нотаріального посвідчення цього Договору.

Право власності за гр. ОСОБА_1 зареєстроване вказаним нотаріусом 22.03.2019 16:18:33, номер запису: 30836020.

Громадянином ОСОБА_1 на підставі рішення учасника товариства № 1 від 29.03.2019 року, здійснено 01.04.2019 року реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубігов» () зі статутним капіталом 200000,00 грн. та на підставі Акту приймання - передачі нерухомого майна до Статутного капіталу ТОВ «Рубігов» від 03.04.2019 року, як вбачається зі змісту останнього, гр. ОСОБА_1 передано: нежитлове приміщення № 15 площею 96,5кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30836020, та нежитлове приміщення № 15/1 площею 80,4кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30836263.

Крім того, реєстрація права власності за ТОВ «Рубігов» 03.04.2019 року та реєстрація права власності за ТОВ «Бастіон - Девелопмент» 27.09.2019 року щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення № 15 загальною площею 96,5кв.м за адресою: АДРЕСА_1 відбулася після реєстрації права власності територіальної громади міста Києва на нежитлові приміщення група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9) загальною площею 81,3кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яка була здійснена 26.12.2018 року.

Записи про припинення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на спірне нерухоме майно, у зв`язку зі зміною власника, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Отже, сукупний аналіз обставин справи та наданих сторонами доказів дає підстави для висновку про те, що спірне майно вибуло з власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради поза її волею та в обхід передбаченого законом порядку.

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати.

Добросовісність набуття в розумінні ст. 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В свою чергу положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем - ТОВ «Рубігов» набуто право власності на нежитлове приміщення № 15 загальною площею 96,5кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Акту від 03.04.2019 року приймання - передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Рубігов» єдиним учасником товариства - ОСОБА_1 , яким, в свою чергу, вказане майно набуто згідно Договору купівлі - продажу нежитлового приміщення № 15 від 22.03.2019 року, укладеного з ТОВ «Бастіон - Девелопмент».

Зокрема, за змістом п.1.3 договору купівлі - продажу нежитлового приміщення № 15 від 22.03.2019 року зазначено, що предмет договору нежитлове приміщення належить покупцю на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна б/н від 25.02.2019 року, виданого ФОП Вовк Ю.В., та в п. 8.5 правочину зазначено, що сторонам зрозумілий зміст договору, відсутні заперечення щодо його умов та сторони однаково розуміють значення умов правочину та його правові наслідки.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі № 905/1076/16, якщо одна особа одночасно є і учасником товариства, і його керівником, то її неможливо розглядати ізольовано лише з одного аспекту діяльності, позаяк статус керівника та учасника ТОВ у даній справі переплелися, що презюмує їх спільну та нерозривну правову відповідальність.

Отже, набувши прав та обов`язків директора ТОВ «Рубігов» ОСОБА_1 не втратив правового статусу учасника та засновника товариства, тобто корпоративних прав та обов`язків учасника товариства, а тому мав усвідомлювати зміст та наслідки для товариства укладення такого правочину.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Тому не є ефективним способом захисту права власника для мети витребування ним його майна з чужого незаконного володіння оспорювання не тільки рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, але й договорів, інших правочинів щодо спірного майна та документів, що посвідчують відповідне право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 94); постанова Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-67цс14).

Отже, право на витребування майна з чужого незаконного володіння належить лише власнику такого майна. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 522/7636/14-ц.

Як встановлено судом та сторонами не заперечувалось, власником спірного майна є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України "Про столицю України місто-герой Київ" у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно абз. 1 ст. 14 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження місцевого самоврядування, делеговані їм відповідними радами.

У відповідності до п. 4.16. Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 року №1112 "Про питання організації управління районами у місті Києві" здійснюючи управління об`єктами, зазначеними у пункті 1 цього розпорядження, районні в місті Києві державні адміністрації, до складу яких входить Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (позивач у справі), забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва відносно майна, переданого до їх сфери управління.

Окрім цього Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» від 31.01.2011 року № 121 доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, згідно до п. 3 додатку № 3 до вказаного Розпорядження районні в місті Києві державні адміністрації здійснюють управління майном, переданим в установленому порядку до сфери управління.

Таким чином, оскільки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з вбудованими нежитловими приміщеннями, спір щодо витребування яких із чужого незаконного володіння є предметом розгляду у даній справі, відповідно до Розпорядження КМДА від 10.12.2010 року №1112 "Про питання організації управління районами в місті Києві" як майно комунальної власності територіальної громади міста Києва віднесено до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (додаток до розпорядження № 6, Таблиця № 5 "Житлове господарство", пункт 395), звернення позивача з даним позовом про витребування майна територіальної громади міста Києва на користь Київської міської ради, є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, оскільки власником спірного нерухомого майна - нежитлові приміщення група приміщень № 50 (приміщення з № 1 по № 9), загальною площею 81,3кв.м, поверх - І, літ. "А" за адресою: АДРЕСА_1, які в Державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно зареєстровані як нежитлове приміщення № 15, загальною площею 96,5кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, за умови відсутності у відповідача правових підстав на володіння вказаним нерухомим майном, а також доказів передачі відповідачем майна Київській міській раді або третім особам, з урахуванням положень ст. 388 Цивільного кодексу України таке нерухоме майно підлягає витребуванню шляхом передачі на користь власника - територіальної громади міста Києва, а отже місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а нерухоме майно, відповідно, витребуванню з незаконного володіння відповідача шляхом передачі його в розпорядження власника - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рубігов" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі №910/12865/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12865/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 24.01.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов