ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"26" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/912/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс" про винесення додаткового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо"

про стягнення 691665,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.12.2021р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тусмо" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс" 673629,00 грн. основного боргу, 673,63 грн. інфляційних нарахувань, 3377,37 грн. 3% річних, 5112,98 грн. судового збору.

Ухвалено Товариству з обмеженою відповідальністю "Формтекс" до 21.12.2021 подати докази щодо розміру, понесених судових витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набрало законної сили 12.01.2022 р.

На виконання рішення 20.01.2022 господарським судом видано наказ.

24.01.2022р. від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс" - адвоката Дем`янчук Г. В. надійшла заява від 17.01.2022 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 50000,00 грн.

Також, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Разом із заявою заявником подано докази в підтвердження понесених товариством витрат на професійну правничу допомогу, згідно переліку вказаного в ній.

Дослідивши зміст заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс", суд дійшов висновку, що остання є заявою про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на надання професійної правової допомоги згідно ст. 221 ГПК України та про поновлення процесуального строку на подачу доказів.

Розглядаючи заяву представника ТзОВ "Формтекс", суд зазначає наступне.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України обумовлено право суду відкласти вирішення питання щодо розподілу судових витрат, згідно якої якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач в позовній заяві вказав попередній розрахунок судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу та повідомив, що докази про здійснення витрат на правову допомогу будуть надані до початку судових дебатів у відповідності до вимог господарського процесуального законодавства. Просив судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні по розгляду справи по суті, до закінчення судових дебатів у справі, представник позивача - адвокат Пономаренко К.П. також просила судові витрати на правничу допомогу покласти на відповідача та заявила, що докази щодо розміру понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, у рішенні від 16.12.2021 суд встановив позивачу строк до 21.12.2021р. для надання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

Таким чином, розподіливши в рішенні від 16.12.2021 судові витрати в частині судового збору, вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд відтермінував до моменту подання позивачем відповідних доказів.

Оскільки у встановлений строк, позивач не подав доказів понесених витрат на правничу допомогу, судове засідання в межах визначеного ч. 2 ст. 221 ГПК України п`ятнадцятиденного строку судом не призначалось, відповідно заява позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу не розглядалась.

Як вказувалося вище, разом із заявою від 17.01.2022 про винесення додаткового рішення позивачем були подані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 4, 5, 8 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд зазначає, що для поновлення процесуального строку необхідно встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судом в судовому засіданні 16.12.2021р., в якому приймала участь представник позивача Пономаренко К.П., було проголошено про надання позивачу строку до 21.12.2021р. для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

В обгрунтування причин пропуску строку, заявник вказав, що адвокатом, яка представляла інтереси ТзОВ "Формтекс", припинено надання юридичних послуг товариству і не було подано заяву про розподіл судових витрат.

Інших дійсних та вагомих обставин, які не залежали від волевиявлення позивача, і які пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії, заявником не наведено.

Причина пропуску строку на подачу доказів, вказана заявником, не розцінюється судом як поважна, тому суд відмовляє в його поновленні, а подані з порушенням строку докази до розгляду не приймаються.

Оскільки позивачем у встановлений законом строк не подано доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на надання професійної правничої допомоги, тому заяву ТзОВ "Формтекс" про розподіл судових витрат суд залишає без розгляду.

Керуючись ст.ст. 80, 118, 119, 129, 221, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Формтекс" в поновленні процесуального строку на подачу доказів.

2. Залишити без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Формтекс" про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на надання професійної правової.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку ст.ст.255-256 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

- заявнику ел. поштою - (ІНФОРМАЦІЯ_1