ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 січня 2022 року м. Харків № 113/22

Суддя Господарського суду Луганської області Зюбанова Н.М., розглянувши заяву заступника керівника Луганської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:
Луганської обласної державної адміністрації обласної військово-цивільної адміністрації , м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Лозно-Олександрівської селищної ради, смт. Лозно-Олександрівка Сватівського району Луганської області
про забезпечення позову до подання позовної заяви
Зазначена заява обґрунтована тим, що Луганською обласною прокуратурою під час встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді встановлено порушення земельного законодавства при розпорядженні землями лісогосподарського призначення.
Так, Державному підприємству Білокуракинське ЛМГ на підставі розпорядження Білокуракинської районної державної адміністрації № 35 від 06.02.2006 надано в постійне користування земельні ділянки під залісення, у тому числі на території Лозно-Олександрівської селищної ради площею 333,2 га.
Листом № 596/05 від 08.09.2021 ДП Білокуракинське ЛМГ повідомило органи прокуратури Луганської області про те, що, дійсно, відповідно до планово- картографічних матеріалів лісовпорядкування вищевказана земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду (земель лісогосподарського призначення) та перебуває в постійному користуванні державного підприємства.
Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств, належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласних державних адміністрацій.
Передача таких земель у комунальну власність та визначення їх цільового призначення, яке не пов`язане із веденням лісового господарства, беззаперечно порушує інтереси держави.
Наведене свідчить про прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області та Лозно-Олександрівською селищною радою актів, що суперечать чинному законодавству, та про необхідність витребування на користь держави в особі Луганської обласної державної адміністрації земель лісогосподарського призначення.
Прокурор зазначає, що на сесії Лозно-Олександрівської селищної ради, яка відбулась 14.12.2021, прийнято 12 рішень про передачу вказаних земельних ділянок у приватну власність громадян:
На думку прокурора, через настання обґрунтованих ризиків вибуття земель лісогосподарського призначення із володіння держави внаслідок є необхідність невідкладного захисту інтересів держави, тому Луганська обласна прокуратура має намір звернутися з позовом до Господарського суду Луганської області в інтересах держави.
У порядку ст. 136 ГПК України перед зверненням з цим позовом прокурор подав заяву від 14.01.2022 № 15/1-24ВИХ-22 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборону будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі у власність, іншим чином відчуження, поділу, об`єднання, реєстрації права власності щодо цих земельних ділянок.
Відповідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами щодо забезпечення ефективного засобу захисту порушених прав, зокрема - у через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Для належної реалізації завдань господарського судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути.
Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди громадянам внаслідок незаконних дій органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зокрема, в постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 361/6799/14-ц зазначено, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Прокурор зазначає, що при зверненні до суду в інтересах держави в особі Луганської ОДА прокуратура буде доводити незаконність розпорядчих актів Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо реєстрації спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення як земель сільськогосподарського призначення, а також їх подальшої передачі у комунальну власність Лозно-Олександрівської селищної ради, незаконної реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки, та незаконність рішень ради про передачу безкоштовно у приватну власність громадян.
Вилучення з порушенням земельного законодавства земель лісового фонду, зміна їх цільового призначення та передача у власність громадян без належних на те законодавчих підстав, порушує права та інтереси держави в особі Луганської обласної державної адміністрації.
Крім того, незаконна зміна цільового призначення, набуття Лозно- Олександрівською селищною радою права комунальної власності на земельні ділянки лісогосподарського призначення та подальша їх незаконна передача у приватну власність громадян для ведення особистого селянського господарства безумовно становить суспільний інтерес.
Як було вказано вище, на сесії Лозно-Олександрівської селищної ради 14.12.2021 було прийнято 12 рішень про передачу спірних земельних ділянок у приватну власність громадян, які у подальшому можуть вчиняти дії щодо реєстрації права власності на це майно.
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборони будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо передачі у власність, іншим чином відчуження, поділу, об`єднання, реєстрації права власності щодо спірних земельних ділянок, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову).Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде відчужено спірне нерухоме майно або здійснено його перереєстрацію, позивач не зможе захистити свої права в цьому процесі.
Суд вважає, що такі заходи забезпечення позову є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, а також такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін спору, ці заходи є пов`язаними з предметом позову, розумними та адекватними, тобто такими, що відповідають вимогам, з якими прокурор має намір звернутися.
Забезпечення позову в даному випадку, виступає запорукою виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь позивача, а тому вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано: […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість майбутніх позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 136-140, 234-236 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву заступника керівника Луганської обласної прокуратури від 14.01.2022 № 15/1-24ВИХ-22 про забезпечення позову задовольнити.
5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення 19.01.2022.
6. Строк пред`явлення ухвали до виконання: до 20.04.2022.
7. Питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу.
8. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 3 ст. 138 ГПК України). Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу.
9. Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.
Суддя Н.М. Зюбанова