УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/1906/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Краснова Є. В.,

розглядаючи матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021 (колегія суддів: Іванов О. Г., Антонік С. Г., Березкіна О. В.) у справі

за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферст Груп" про стягнення 29 339 856,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферст Груп" про стягнення з відповідача 29 339 856,40 грн штрафних санкцій за порушення умов договору від 02.07.2019 № 286/1/19/23, який частково задоволений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021 шляхом стягнення з відповідача на користь позивача лише 342 231,55 грн штрафних санкцій.

13.12.2021 Центральний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував це судове рішення у частині задоволених позовних вимог про стягнення 342 231,55 грн, а у частині відмовлених позовних вимог залишив його без змін.

29.12.2021 Міністерство оборони України звернулося з касаційною скаргою, в якій просить повністю скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021 та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2021.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Чумака Ю. Я., Уркевича В. Ю.

Суддею-доповідачем встановлено, що ця касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній на момент подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. За подання до господарського суду 1) позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина четверта статті 6 цього ж Закону).

Оскільки предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог на суму 342 231,55 грн, то судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 10 266,95 грн (342 231,55 грн х 1,5 %) х 200%.

Водночас, у касаційній скарзі викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік умов, за яких, з урахуванням майнового стану сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Цей перелік є вичерпним і його розширення з урахуванням майнового стану сторони не допускається. Крім того, із наданих скаржником матеріалів не вбачається наявності обставин, які би відповідали визначеним цією статтею критеріям щодо можливості відстрочення сплати судового збору.

До того ж частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому за відсутності підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, скаржнику необхідно надати суду докази сплати судового збору у розмірі 10 266,95 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; номер рахунку (IBAN): UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею

Позивач у касаційній скарзі підставами касаційного оскарження постанови визначив пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому, слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору.

Проте на обґрунтування пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі Міністерства оборони України зазначено лише те, що предметом договору є поставка товару за рахунок коштів Державного бюджету України і ця справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для її учасників. Утім будь-якого іншого обґрунтування цих підстав скаржником взагалі не наведено і їх не конкретизовано.

У зв`язку з вищенаведеним, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху. Для усунення недоліків касаційної скарги, поданої, на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник має вказати формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах та зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 169 ГПК України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Оскільки порядок подання заяви про усунення недоліків саме у вигляді незазначення передбачених вищенаведеними вимогами закону підстав оскарження судових рішень чинним ГПК України не визначений, то суд визначає, що скаржнику необхідно направити заяву про усунення недоліків іншим учасникам справи та надати суду докази такого направлення.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Міністерству оборони України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без руху до 25 лютого 2022 року.

3. Встановити Міністерству оборони України строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

4. Міністерству оборони України надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016) докази про дату вручення цієї ухвали.

5. У разі усунення недоліків, документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов