СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Харків Справа № 922/3263/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників учасників справи:

позивача Єрмолаєва І.Г.

1-го відповідача Ашурової А.Р.

2-го відповідача Карапетяна А.Р.

розглянувши апеляційну скаргу АТ "Східно-Український Банк "Грант" (вх.№3510 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2021 у справі № 922/3263/21, ухвалене у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Бринцевим О.В., дата складання повного тексту рішення - 28.10.2021

за позовом АТ ""Східно-Український Банк "Грант"

до: 1) ТОВ "БК "Промбуд"

2) ТОВ "Фарт"

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати недійсним укладений між відповідачами договір купівлі-продажу майна (трансформаторної підстанції). Стверджує, що цей договір є фіктивним, оскільки він вчинений з метою приховування майна відповідача-2 від стягнення з боку позивача та інших кредиторів. Крім того, цей договір, на думку позивача, суперечить вимогам закону, адже вказане у ньому майно було обтяжене податковою заставою та претензіями кредиторів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.10.2021 у справі № 922/3263/21 у позові відмовлено повністю. Витрати зі сплати судового збору залишено за позивачем.

Акціонерне товариство ""Східно-Український Банк "Грант" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить про таке.

1. Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2021 у справі № 922/3263/21 повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу комплектної трансформаторної підстанції ПАРК у складі: силового маслонаповненого трансформатору потужністю 250 кВА, номер 370653, розподільчого пристрою із напругою 6 кВ, розподільчого щиту напругою 0,4 кВ, кабельної лінії 135 метрів КЛ 0,4 кВ та КЛ 6 кВ 37 метрів, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська 134, укладений 29.03.2019 між товариством з обмежено відповідальністю "Фарт" () та товариством з обмеженою відповідальністю "БК "Промбуд" ().

3. Стягнути з відповідачів, товариства з обмежено відповідальністю "Фарт" () та товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Промбуд" () на користь позивача акціонерного товариство ""Східно-Український Банк "Грант" всі судові витрати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, оскільки факт оплати товару (КТП «ПАРК») за договором купівлі-продажу б/н від 29.03.2019 відповідачами не доведений, а судом першої інстанції не встановлений, ТОВ «БК ПРОМБУД», покупець за цим договором, не має за адресою комплектної трансформаторної підстанції КТП «ПАРК» (м. Харків, вул. Плеханівська, 134) жодного нерухомого об`єкта (на праві власності або в оренді), який би потребував постачання електроенергії за допомогою КТП «ПАРК», ТОВ «ФАРТ» має до цього часу несплачений борг перед АТ «БАНК «ГРАНТ», стягнутий з нього за рішенням Господарського суду Харківської області від 24 грудня 2015 року у справі № 922/5723/14, яке набрало законної сили належним чином, Договір купівлі-продажу б/н від 29.03.2019, на думку апелянта, було вчинено ТОВ «ФАРТ» саме з метою уникнення примусової реалізації майна, на виконання даного рішення суду, без наміру створення правових наслідків, обумовлених ним, у зв`язку з чим він містить в собі всі необхідні ознаки фіктивності та наявні всі підстави для визнання його недійсним у судовому порядку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2021, зокрема, відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, встановлено строк для подання відзивів.

13.12.2021 від представника ТОВ "БК "Промбуд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

13.12.2021 від представника ТОВ "Фарт" також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 оголошено про перерву у розгляді справи до 18.01.2022.

04.01.2022 від представника апелянта надійшли пояснення до апеляційної скарги, в обґрунтування її доводів.

17.01.2022 від представника ТОВ «ФАРТ» надійшли пояснення в обґрунтування своєї позиції у справі.

17.01.2022 від представника ТОВ «БК ПРОМБУД» надійшли пояснення в обґрунтування своєї позиції у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2015 у справі №922/5723/14 стягнуто з ТОВ ФАРТ на користь ПАТ Східно-Український Банк Грант основну суму кредиту в розмірі 2.265.000,00 доларів США; відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1.126.458,33 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків в розмірі 480.130,05 доларів США. та судовий збір в сумі 74.907,00 грн (т.I, а.с. 17-23).

Між ТОВ ФАРТ (продавець) та ТОВ БК ПРОМБУД (покупець) був укладений договір купівлі-продажу від 29.03.2019 №б/н (т. 1, а.с. 40-42). У відповідності до предмету якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає і оплачує наступне майно комплект трансформаторної підстанції ПАРК, що належить на праві приватної власності продавцю (далі майно).

На підставі Акту приймання-передачі від 29.03.2019 продавець передав, а покупець отримав майно (т. 1, а.с. 43).

Так, вважаючи свої права порушені позивач звернувся з позовом про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу майна (трансформаторної підстанції).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, колегія суддів зазначає, що предметом даного позову є визнання договору недійсним.

Юридичними підставами позову є стаття 89 ПК України, статті 6, 13, 202, частини перша, п`ята статті 203, статті 215, 234, 655 ЦК України.

Фактичними підставами позову є дії відповідачів з укладення договору без наміру створення правових наслідків з метою уникнення звернення стягнення на майно та його примусової реалізації.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, колегія суддів визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи вчинено договір без наміру створення правових наслідків, які обумовлені ним?

- Чи порушує договір права та/або охоронювані законом інтереси позивача?

У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають позитивні відповіді на ключові питання, а відповідачі негативні.

Так, позивач стверджує, що договір є фіктивним, оскільки він був укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлені ним, а виключно з метою унеможливлення звернення стягнення позивачем на майно відповідача-2.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням позивача, з огляду на наступне.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17.

З урахуванням наведеного позивач відповідно до вимог статті 13, 74 ГПК повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним. Зокрема, позивач повинен довести, що договір вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені ним. Тобто, без наміру передачі права власності на майно від продавця до покупця.

Цей тягар доказування позивачем не витриманий. Навпаки матеріали справи свідчать, що на підставі договору виникли обумовлені ним правові наслідки. ТОВ БК ПРОМБУД як покупець отримав у власність від продавця ТОВ ФАРТ майно. Факт виконання умов договору підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання-передачі від 29.03.2019. Виникнення права власності на ТОВ БК ПРОМБУД підтверджується також рішенням господарського суду Харківської області від 18.03.2021 у справі №922/3368/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2021. Цим рішенням визнано право власності ТОВ БК ПРОМБУД на майно.

З огляду на викладене, враховуючи що договір призвів до настання правових наслідків, що передбачені ним (перехід права власності на майно), колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено фіктивність договору, у зв`язку з чим підстави для визнання договору недійсним на підставі частини п`ятої статті 203 ЦК України, статті 234 ЦК України відсутні.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що договір був укладений з метою унеможливлення звернення стягнення ним на майно відповідача-2 на підставі наказу господарського суду Харківської області у справі №922/5723/14. Колегія суддів зауважує, що договір був укладений 29.03.2019, тобто до 14.08.2020 дати відкриття виконавчого провадження №62826099 на підставі зазначеного наказу.

Так, позивач стверджує, що договір підлягає визнанню недійсним, оскільки він суперечить вимогам закону, адже вказане у ньому майно було обтяжене податковою заставою та претензіями кредиторів.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням позивача, з огляду на те, що згідно з статтями 15, 16, 203, 215 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 4 ГПК України для визнання правочину недійсним в судовому порядку необхідно встановлення одночасної наявності двох умов.

Перша умова це суперечність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України).

Друга умова це порушення правочином прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача.

Так, згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно частині другій статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Таким чином, з урахуванням статті 74 ГПК України позивач у даній справі зобов`язаний довести, що зміст договору суперечить закону, і що ця суперечність порушує його, позивача, права та охоронювані законом інтереси.

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 вказав, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав або інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Проте цей тягар позивачем у даному випадку не витриманий. Позивачем не доведено, що суперечність договору вимогам закону порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Так, невідповідність договору абзацу 4 пункту 89.5. статті 89 ПК України (щодо неможливості відчуження майна, що перебуває в податковій заставі) може порушувати права податкового органу, як заставодержателя, а не позивача.

Невідповідність договору положенням частини першої статті 56 Закону України Про виконавче провадження (арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення) може порушувати права стягувачів в інтересах яких було накладено відповідне обтяження.

Позивач в даному випадку станом на дату вчинення договору таким стягувачем не був.

Правом на звернення з позовом в інтересах третіх осіб в порядку частини третьої статті 4 ГПК України позивач не наділений. Ці треті особи, а саме стягувачі, в інтересах яких було накладено відповідні обтяження у виконавчому провадженні, у разі порушення договором належних їм прав, вправі самостійно звернутись із відповідними позовами до суду. Те саме стосується податкового органу.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що наразі позивачем не доведено, що договором порушені його особисті права та/або охоронювані законом інтереси. Отже друга, необхідна згідно з статтями 15, 16, 203, 215 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 4 ГПК України, умова визнання правочину недійсним, відсутня.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання позивача на відсутність у нього інформації про правовстановлюючі документи на майно у продавця за договором. По-перше, позивач не є стороною договору, а тому його прав та обов`язків не стосується факт наявності чи відсутності у продавця правовстановлюючих документів на майно. По-друге, наявність у продавця права на відчуження майна за договором встановлена названим вище рішенням господарського суду Харківської області від 18.03.2021 у справі №922/3368/20 і тому згідно з частиною четвертою статті 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

Отже, за висновками судової колегії, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку на підставі доказів, що були надані учасниками процесу. Судовою колегією не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ "Східно-Український Банк "Грант" на рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2021 у справі № 922/3263/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.10.2021 у справі № 922/3263/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 25.01.2022.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко