РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.01.2022Справа №910/15869/21

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення штрафу у розмірі 10 079,64 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Сидорчук Я.О.
від відповідача:Листопад А.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2021 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 10 079,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України вказує, що під час здійснення фактичної перевірки поставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 товару (консервованої кукурудзи) комісією позивача у присутності уповноваженого представника відповідача було виявлено, що вказаний товар поставлений із порушеннями вимог до маркування та тари, у зв`язку з чим наявні правові підстави для застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 передбаченого п. 8.4.1 вказаного договору штрафу у загальному розмірі 10 079,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 відкрито провадження у справі №910/15869/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

20.10.2021 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду надійшла заява про направлення справи №910/15869/21 до Господарського суду Полтавської області за підступністю. У вказаній заяві відповідач вказує, що спір у даній справі стосується стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу, тобто стягнення коштів, а не здійснення постачання товару на склад позивача, відтак даний спір підлягає розгляду судом за місцезнаходженням боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вих. №2021-10/1-13 від 13.10.2021) про направлення справи №910/15869/21 на розгляд іншому суду за підсудністю.

01.11.2021 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що акти про порушення умов Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 не містять відомостей з приводу порушення вимог тари та маркування щодо всієї поставленої партії товару, складені під час приймання товару з порушенням порядку його прийняття та проведення контрольних заходів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 призначено у справі №910/15869/21 судове засідання на 23.11.2021 та запропоновано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надати суду у строк до початку судового засідання, призначеного на 23.11.2021, докази походження та придбання товару поставленого позивачем Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 за спірними накладними.

16.11.2021 засобами поштового зв`язку від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу, в якій позивач зазначає, що комісією було зафіксовано у відповідному акті як масу вантажу, щодо якого було встановлено порушення, так і самі порушення. При цьому, фіксація порушень у акті була здійснена відповідно п. 8.4.1 Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 в присутності представника відповідача.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/15869/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 07.12.2021.

01.12.2021 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що в акті фіксації порушення не зазначено на якій кількості пакувальних одиниць було встановлено відповідне порушення, в той час як в акті також не зазначено, що порушення мало місце щодо всієї партії товару, поставленого у 1 163 пакувальних одиницях. Відповідно, на думку відповідача, є неможливим встановити вартість товару, поставленого з порушенням, яка в свою чергу в силу п. 8.4.1 спірного договору становить базу для нарахування штрафу. Також ОСОБА_1 зазначає, що під час проведення контрольних заходів представниками позивача не здійснено вимірювання глибини вдавлень на банках, а тому висновки комісії щодо того, що вдавлення більше 1 мм є суб`єктивними, неконкретними та нічим не підтверджуються.

06.12.2021 засобами електронного зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач вказує, що товар, який не був прийнятий позивачем, був повернутий постачальнику (виробнику) без зауважень щодо вимог до маркування та тари.

Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 у справі №910/15869/21 поновлено сторонам строк на подачу доказів та долучено надані позивачем фотокартки та надані відповідачем докази повернення товару до матеріалів справи; запропоновано відповідачу надати суду докази реєстрації податкових накладних; оголошено перерву у судовому засіданні до 13.01.2022.

31.12.2021 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що позивачем 17.11.2020 та 24.11.2020 було вирішено не приймати товар, ОСОБА_1 повернула товар (кукурудзу цукрову) постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр".

06.01.2022 засобами поштового зв`язку від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшли письмові пояснення, в яких позивач, посилаючись на загальні засади судочинства, вказував, що судовими рішеннями в інших справах викладений висновок щодо порушення умов маркування.

В судове засідання, призначене на 13.01.2022, з`явились представники сторін, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2022 долучено до матеріалів справи №910/15869/21 надані сторонами пояснення.

В судовому засіданні 13.01.2022 судом завершено розгляд справи №910/15869/21 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (учасник) укладено Договір №131/В33-2020 (надалі Договір), у відповідності до п. 1.1 якого учасник зобов`язався у визначений договором строк поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: оброблені фрукти та овочі за кодом CPV за ДК 021:20-0 (консерви овочеві "Кукурудза цукрова консервована"). Кількість товару за договором: 14 999 кг (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору якість товару, що поставляється учасником, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 7164:2010 та Технічному опису (Додаток №2 до Договору). Товар за показниками безпечності та окремих показників якості повинен відповідати документам та одиниці товару, в тому числі щодо виробника, які були надані замовнику під час проведення процедури закупівлі. Пакування товару, повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживчих властивостей під час його транспортування та зберігання. Маркування товару повинно відповідати вимогам Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" та Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" та вимогам ДСТУ 4900:2007.

Відповідно п. 3.1 Договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань учасником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій, визначених цим договором).

Під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 робочих днів проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності товару, що постачається учасником (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності та окремих показників якості за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування тощо) товару, що постачається відповідно до умов цього договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим договором, вимогам ст. 44 Закону України "Про основні принципи вимоги безпечності та якості харчових продуктів".

У пункті 3.3.1 Договору унормовано, що контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника учасника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи, у тому числі на право участі у відборі зразків (проб) щодо відповідної партії товару, а у разі його відсутності не розпочинаються. Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписайня акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території замовника на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представників замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом. Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представників замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому вигляді оригінали або належним чином засвідчені копії документів про відповідність декларацію (в тому числі декларацію про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Пунктом 6.1 Договору сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця учасник (представник учасника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

Заявка вручається під особистий підпис учасника (представника учасника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Відповідно до пункту 6.6 Договору сторони узгодили між собою, що замовник має право не приймати товар за кількістю і якістю у разі встановлення невідповідності товару документам (декларації виробника або сертифікату якості; протоколу досліджень (випробувань) про безпечність та відповідність товару або експертного висновку про безпечність та відповідність товару; етикетку виробника), які були подані учасником до позивача під час проведення процедури закупівлі, у разі встановлення не відповідності вимогам щодо якості або маркування або етикетування товару, після проведення контрольних заходів представниками замовника.

Пунктами 6.7 та 6.8 Договору сторони також узгодили між собою, що транспортування товару, здійснюється на плоских конструкціях - палетах (піддонах), які призначені для різноманітних товарів зручним способом, що забезпечує розвантаження будь-яким пересувним вантажопідйомним засобом. Транспортування проводиться учасником у тарі й упаковці з відповідним маркуванням, пакуванням, що відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів. Тара та упаковка товару під час транспортування до місця поставки повинна бути цілісною і непошкодженою. Товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, а також Товар, що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений учасником протягом 3 (трьох) календарних днів.

Відповідно до підпункту 6.8.1 пункту 6.8 Договору у разі виявлення представниками замовника порушень при прийманні товару, протягом 24 годин складається акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у замовника, другий примірник надається представнику учасника під підпис, а у разі відмови від підписання акту про порушення умов договору або відсутності представника учасника на території замовника на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представників замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Згідно з п. 8.1 Договору сторони узгодили між собою, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

Підпунктом 8.4.1 Договору сторони узгодили між собою, що за поставку товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування учасник сплачує замовнику штраф у розмірі 3% вартості товару поставленого з порушенням таких вимог. Факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування підтверджується актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору, запис про таку відмову - зазначається в акті і підписується відповідно другою із сторін цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня направлення повідомлення про порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування. Сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.

Відповідно до пункту 8.6 Договору у разі поставки товару з порушенням вимог щодо транспортування або тари або упаковки або маркування або неналежної якості або кількості або комплектності, замовник має право за своїм вибором використати оперативно-господарську санкцію у вигляді:

- відмови від оплати: або поставленої та прийнятої, але неоплаченої партії товару, або наступної партії товару, що буде поставлена, із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії;

- відмови від прийняття та оплати товару із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії.

Пунктами 10.1 та 10.2 Договору визначено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку згідно чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 11.1 Договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.

01.10.2020 під особистий підпис представника відповідача згідно довіреності від 16.09.2020 ОСОБА_2 було нарочно надано заявку позивача від 30.09.2020, у якій зазначалось про необхідність поставки 15 000 кг. Товару консерв овочевих (кукурудзи цукрової) на склад позивача за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

17.11.2020 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вантажним автомобілем було привезено товар цукрову кукурудзу у кількості 3 999,86 кг загальною вартістю 167 994,12 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №ВЛ-0036310 від 17.11.2020.

Під час фактичної перевірки товару, комісією позивача у присутності представника відповідача за довіреністю від 01.09.2020 ОСОБА_3 було виявлено, що маркування транспортної тари було відсутнє.

За результатами наведеного, позивачем було складено акт від 17.11.2020 №305 про порушення відповідачем умов договору, який підписаний представником відповідача із зауваженнями. Зауваження представника відповідача зводились до того, що на металевих банках (в яких була кукурудза цукрова) наявна не корозія та іржа, а пошкодження лакофарбового покриття, що не впливає на якість товару.

У зв`язку з виявленими недоліками не зарахований у виконання поставки товар був повернутий відповідачу без прийняття та оплати.

24.11.2020 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вантажним автомобілем повторно було привезено товар цукрову кукурудзу у кількості 3 999,86 кг загальною вартістю 167 994,12 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №ВЛ-0038235 від 24.11.2020.

Під час фактичної перевірки товару, комісією позивача у присутності представника відповідача за довіреністю від 01.09.2020 ОСОБА_3 було виявлено, що в кожному оглянутому ящику наявні банки з деформацією жесті (вдавлення більше 1 мм), слідами іржі (виявлено точки корозії, а також значні сліди корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття) та потертості зовнішнього захисного покриття.

За результатами наведеного, позивачем було складено акт від 14.11.2020 №315 про порушення відповідачем умов договору, який підписаний представником відповідача із зауваженнями. Зауваження представника відповідача зводились до того, що на металевих банках (в яких була кукурудза цукрова) наявна не корозія та іржа, а пошкодження лакофарбового покриття, що не впливає на якість товару.

У зв`язку з виявленими недоліками не зарахований у виконання поставки товар був повернутий відповідачу без прийняття та оплати.

03.12.2020 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було направлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 повідомлення про розірвання Договору з підстав не здійснення станом на 03.12.2020 постачання товару позивачу. Факт направлення даного повідомлення описом вкладення у цінний лист від 03.12.2020, накладною відділення поштового зв`язку №741 від 03.12.2020 та фіскальним чеком від 03.12.2020.

Оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України не було прийнято поставлений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 товар, то відповідач повернув товар постачальнику (особі, у якої здійснював закупівлю такого товару для його подальшої реалізації позивачу) Товариству з обмеженою відповідальністю "Кремагроцент", що підтверджується накладними на повернення №КЦ-0000005 від 14.12.2020 та №КЦ-0000009 від 21.12.2020.

18.01.2021 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із претензією про сплату штрафу за порушення вимог щодо маркування (вих. №78/6/-70 від 14.01.2021), в якій посилаючись на порушення вимог щодо маркування товару, поставленого 17.11.2020, просила відповідача сплатити штраф у розмірі 5 039,82 грн., а також претензією про сплату штрафу за порушення вимог щодо маркування (вих. №78/6/-69 від 14.01.2021), в якій посилаючись на порушення вимог щодо тари товару, поставленого 24.11.2020, просила відповідача сплатити штраф у розмірі 5 039,82 грн. Факт направлення даних претензій підтверджується описом вкладення у цінний лист від 18.01.2021, накладною відділення поштового зв`язку №571від 18.01.2021 та фіскальним чеком від 18.01.2021, проте дані претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало наслідком звернення позивача з позовом до суду про стягнення штрафу у загальному розмірі 10 079,64 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про допущення відповідачем порушення умов Договору щодо маркування та тари товару, який мав бути поставлений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за спірним договором, у зв`язку чим наявні правові підстави для застосування до неї штрафу у загальному розмірі 10 079,64 грн.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 664 Цивільного кодексу України готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За приписами частин першої, третьої та четвертої статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за Договором відповідачем 17.11.2020 було привезено позивачу товар цукрову кукурудзу у кількості 3 999,86 кг загальною вартістю 167 994,12 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №ВЛ-0036310 від 17.11.2020.

Під час фактичної перевірки товару, комісією позивача у присутності представника відповідача за довіреністю від 01.09.2020 ОСОБА_3 було виявлено, що маркування транспортної тари було відсутнє.

За результатами наведеного, позивачем було складено акт від 17.11.2020 №305 про порушення відповідачем умов договору, який підписаний представником відповідача із зауваженнями.

У зв`язку з виявленими недоліками не зарахований у виконання поставки товар був повернутий відповідачу без прийняття та оплати.

24.11.2020 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вантажним автомобілем відповідачем повторно було привезено товар цукрову кукурудзу у кількості

3 999,86 кг загальною вартістю 167 994,12 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №ВЛ-0038235 від 24.11.2020.

Під час фактичної перевірки товару, поставленого 24.11.2020, комісією позивача у присутності представника відповідача за довіреністю від 01.09.2020 ОСОБА_3 було виявлено, що в кожному оглянутому ящику наявні банки з деформацією жесті (вдавлення більше 1 мм), слідами іржі (виявлено точки корозії, а також значні сліди корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття) та потертості зовнішнього захисного покриття.

За результатами наведеного, позивачем було складено акт від 14.11.2020 №315 про порушення відповідачем умов договору, який підписаний представником відповідача із зауваженнями.

У зв`язку з виявленими недоліками не зарахований у виконання поставки товар був повернутий відповідачу без прийняття та оплати.

Представники сторін у судовому засіданні визнали, що фактично відповідачем 24.11.2020 було поставлено той самий товар, що вже привозився позивачу 17.11.2020, однак був повернутий. Тобто, відповідачем було повторно привезено один і той же товар позивачу.

Позивач аргументує свою відмову від прийняття поставленого відповідача тим, що вказана партія товару містила недоліки в частині маркування товару, а також тим, що в кожному оглянутому ящику наявні банки з деформацією жесті (вдавлення більше 1 мм), слідами іржі (виявлено точки корозії, а також значні сліди корозії на місцях, де пошкоджено лакофарбове покриття) та потертості зовнішнього захисного покриття. На підтвердження вказаних обставин Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України долучено до своєї позовної заяви акти від 17.11.2020 №305 та від 14.11.2020 №315.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи вказані обставини, вказує, що на металевих банках (в яких була кукурудза цукрова) наявна не корозія та іржа, а пошкодження лакофарбового покриття, що не впливає на якість товару. До того, відповідач вказує, що наявне на консервних банках вдавлення менше 1 мм, що відповідає вимогам ДСТУ 7989:2015. При цьому, відповідач посилається на неналежність (недостатність) поданих позивачем доказів на підтвердження обставин порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 умов Договору в частині відповідності маркування та тари товару нормативно-правовим актам.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд, застосовує стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, та приходить до висновку, що факт порушення відповідачем умов п. 6.8 Договору в частині постачання товару з порушенням вимог до маркування або/та тари.

По-перше, за результатами проведеного приймального контролю комісією позивача складено акти від 17.11.2020 №305 та від 14.11.2020 №315 про порушення відповідачем умов вимог до маркування та тари товару.

Судом встановлено, що вказані акти, окрім представників позивача (членів комісії) були також підписані представником відповідача за довіреністю від 01.09.2020 Сорокою Андрієм Анатолійовичем із запереченнями, згідно з якими постачальник категорично заперечував обставини щодо недотримання вимог маркування та тари, а також зазначив, що додаткові заперечення будуть надані в письмовій формі.

У своїх письмових поясненнях до актів від 17.11.2020 №305 та від 14.11.2020 №315 представник відповідача Сорока А.А. визнав, що металеві банки містили пошкодження, однак зазначав, що такі пошкодження знаходились в допустимих законодавством межах.

Тобто, тара (металеві банки) мала пошкодження.

По-друге, представником відповідача Сорокою А.А. на актах від 17.11.2020 №305 та від 14.11.2020 №315 власноручно зазначено: "З даним актом не згоден. Вважаю, що не корозія, іржа а пошкодження лакокрасочного покриття, забруднення. Це не впливає на якість товару, яке підтверджено експертним висновком. Пояснення додаю в надрукованому додатковому аркуші".

Відтак, тара (металеві банки) мала не лише пошкодження у вигляді вдавлень, а й інші пошкодження, зокрема лакофарбового покриття. Суд критично оцінює твердження ОСОБА_3 щодо того, що на металевих банках не корозія та не іржа, а забруднення, оскільки, відповідач у запереченнях на відзив сам зазначив, що весь товар був розфасований у поліетиленові пакувальні одиниці по вісім банок в кожній (окрім однієї пакувальної одинці, яка містила 6 банок), що досить ускладнює потрапляння бруду на металеві банки, особливо ті, що знаходились посередині пакувальної одиниці.

По-третє, представником позивача було долучено до матеріалів справи фотознімки товару, які, за твердженнями позивача, були виконані під час фактичної перевірки товару. Із даних фотознімків вбачається, що наявні на банці пошкодження не є брудом, а є саме корозією та іржею. Дійсно, достеменно невідомо чи належать ці фото до спірної партії, проте за балансом ймовірностей та тим, що відповідач не надала свої фото/відео на спростування вказаного дозволяє суд оцінити такий доказ на користь позивача. Організовуючи повторну поставку кукурудзи, яка на думку відповідача відповідала умовам договору, і начебто мала місце неправомірність Військової частини, ніщо не заважало постачальнику зняти відео та фото товару, який поставляється з наступним наданням таких доказів суду.

По-четверте, до укладення Договору відповідачем було надано позивачу гарантійний лист Приватного підприємства "Комбінат продуктів харчування" вих. 35 від 13.08.2020, в якому ПП "Комбінат продуктів харчування" підтвердило можливість постачання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 товару кукурудзи консервованої в кількості та якості, визначених у подальшому у Договорі.

На запитання суду, чого поставка була з ТОВ "Кремагроцентр", а не від виробника, і яким чином виробник підтверджував можливість поставки відповіді представник відповідача не надав.

Попри наведене, як вбачається із наданих відповідачем документів, спірний товар був придбаний не безпосередньо у гаранта - Приватного підприємства "Комбінат продуктів харчування", а у Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр" по ціні 13,40 грн. за одну банку кукурудзи цукрової консервованої.

Навіть якщо не зважати на загальновідому обставину, що ринкова вартість однієї банки кукурудзи цукрової є в кілька разів вищою, ніж та, за якою ФОП ОСОБА_1 придбала такий товар у Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр", прикметним є те, що останнє після відмови позивача у прийнятті спірного товару прийняло у ФОП ОСОБА_1 реалізований товар назад незважаючи на те, що після продажу такого товару спливло більше місяця.

Наведені обставини наднизька ціна продажу Товариством з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр" ФОП ОСОБА_1 товару (який, за твердженнями відповідача, є якісним); не здійснення ФОП ОСОБА_1 самостійної реалізації такого товару іншим контрагентам після відмови позивача у прийнятті такого товару; та прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр" товару без будь-яких зауважень назад після спливу більш як місяця після його реалізації, дають суду підстави для висновку, що такий товар все ж містив дефекти, які є несумісними із вимогами до якості товару, що унеможливило його реалізацію кінцевим споживачам самостійно ФОП ОСОБА_1 .

По-п`яте, судом також враховано непослідовність поведінки відповідача. Так, після відмови позивача прийняти товар 17.11.2020 відповідач забрав товар та через тиждень привіз його вдруге, а після того як позивач вдруге відмовився приймати товар відповідачем було повернуто даний товар Товариству з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр".

Представник відповідача підтвердила, що жодних заходів для захисту своїх, за твердженнями відповідача, порушених прав від протиправної відмови позивача у прийнятті якісного товару у тарі та з маркуванням, які відповідають вимогам законодавства, ФОП ОСОБА_1 не вживалось, зокрема, не вживалось заходів для спонукання ВЧ НОМЕР_1 прийняти такий товар, не заявлялось про завдання збитків, в тому числі у формі упущеної вигоди, тощо, це при тому, що спірний товар двічі відповідачем за власний кошт привозився з м. Полтава до м. Києва.

До того ж, відповідачем було проігноровано претензії позивача, які були пред`явлені у січні 2021 року.

Таким чином, фактично відповідач почав стверджувати про неналежність актів, в яких зафіксовані недоліки товару в частині маркування та тари, як доказів, лише на стадії розгляду судом даного спору, тобто через більш як 9 місяців після їх складення.

Окремо суд зауважує, що відповідач стверджував про невідповідність викладений у актах комісії обставин допущення порушень ФОП ОСОБА_1 умов Договору, проте жодних доказів на спростування таких доказів не надав (зокрема, фото- чи відеозйомки товару, який позивач відмовився приймати), в той час як згідно умов Договору складені комісією акти за наслідком приймального контролю є належним доказом наявності таких порушень.

Крім того, у рукописних запереченнях представник відповідача Сорока А.А. посилався на експертний висновок, який підтверджує належну якість товару, однак відповідачем не було долучено вказаного висновку до матеріалів справи на підтвердження своєї правової позиції.

Наведені обставини у їх сукупності дають суду обґрунтовані підстави вважати, що мало місце постачання відповідачем товару, що не відповідає вимогам до маркування та тари, які передбачені законодавством та Договором.

При цьому, враховуючи, що один і той же товар привозився позивачем як 17.11.2020, так і 24.11.2020, а також враховуючи, що на обох актах комісії представник відповідача Сорока А.А. рукописно зазначав про те, що на банках забруднення, а не корозія та/або іржа (це при тому, що в акті від 17.11.2020 №305 жодним чином не зазначалось про наявність корозії та іржі, а зазначалось про невідповідність маркування), суд приходить до висновку, що поставлений 17.11.2020 товар мав ті ж самі дефекти, що і товар, який постачався 24.11.2020, а саме: неналежне маркування та дефекти тари.

Як встановлено судом, пунктом 6.5 Договору сторони узгодили, що право власності на товар переходить від відповідача до позивача після прийняття товару на склад позивача і підписання уповноваженими на це особами відповідача та позивача накладної.

Відповідно п. 6.8 Договору передбачено, що товар доставлений позивачу з порушенням вимог до маркування або тари або упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ) вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений відповідачем протягом 3 календарних днів.

Таким чином, наданими позивачем актами №305 від 17.11.2020 та №315 від 24.11.2020 підтверджується факт поставки товару з порушенням умов маркування та тари партії товару та обґрунтованість відмови Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від прийняття товару за видатковою накладною №ВЛ-0039684 від 24.11.2020 у загальній кількості 3 999,86 грн. на загальну суму 167 994,12 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, у п. 8.4.1 Договору сторони узгодили, що за поставку товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 3% вартості товару поставленого з порушенням таких вимог.

Позивачем застосовано но відповідача двічі штраф за поставку товару за порушення вимог до маркування товару згідно акту №305 від 17.11.2020 та за порушення вимог до тари товару згідно акту №315 від 24.11.2020.

За приписами ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Статтею 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, суд приходить до висновку, що пунктом 8.4.1 Договору сторони узгодили нарахування штрафу за наявності хоча б одного порушення чи вимог щодо тари, чи вимог щодо упаковки, чи вимог до маркування, а не за кожне порушення.

Водночас, судом встановлено, що 17.11.2020 та 24.11.2020 відповідачем поставлявся один і той же товар з тими ж самими недоліками.

Відтак, нарахування відповідачу двічі штрафу за одне й те саме порушення постачання товару з порушенням вимог щодо тари та маркування є неправомірним в силу норм прямої дії ст. 61 Конституції України, згідно яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає правомірним застосування до ФОП ОСОБА_1 одного штрафу за порушення нею свого зобов`язання з Договором в частині постачання товару з визначеними законодавством та Договором маркуванні та тарі.

Здійснивши перерахунок штрафу, суд дійшов висновку, що правомірним є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5 039,82 грн. (167 994,12 грн. вартості поставленого з порушеннями товару х на 0,03).

За таких обставин, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підлягають частковому задоволенню, а з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню штраф у розмірі 5 039,82 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) штраф у розмірі

5 039 (п`ять тисяч тридцять дев`ять) грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 1 135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 24.01.2022.

Суддя Р.В. Бойко