ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 915/315/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" Левченко В.В.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" Василишин М.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021, прийняте суддею Ткаченком О.В., м. Миколаїв, повний текст складено 15.11.2021,

у справі №915/315/21

за позовом: Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ"

про стягнення 21 766 073,39 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 р. Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків у розмірі 17462886,40 грн, суму штрафу у розмірі 3644868 грн та суму пені у розмірі 658318,99 грн, а органу, що здійснюватиме виконання рішення суду у цій справі, нарахувати пеню за вказаною у прохальній частині позовної заяви формулою та стягнути останню з Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №60415595 від 23.06.2020, внаслідок чого позивач змушений був понести реальні збитки у вигляді додаткових витрат на закупівлю непоставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" товару у інших постачальників за більш високою ціною.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.05.2021 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №915/315/21.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 у справі №915/315/21 (суддя Ткаченко О.В.) у задоволені позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позовних вимог, оскільки, з огляду на неукладеність договору поставки №60415595 від 23.06.2020, відповідач не мав правових підстав для поставки позивачу товару у зв`язку з відсутністю між сторонами договірних відносин.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 у справі №915/315/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і органу, що здійснюватиме виконання цього рішення, нарахувати пеню за вказаною у прохальній частині апеляційної скарги формулою та стягнути отриману суму пені з Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД".

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на наявності у матеріалах справи укладеного в загального порядку у письмовій формі (зокрема, підписаного та скріпленого печатками сторін) договору поставки №60415595 від 23.06.2020, який, за твердженням апелянта, став належною підставою для виникнення між сторонами господарського зобов`язання, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню погоджений у пункті 11.2 вказаного договору спеціальний порядок його укладення шляхом обміну між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" копіями за допомогою засобів факсимільного та/або електронного зв`язку. Водночас апелянт зазначає про те, що він сумлінно звертався до відповідача з листами щодо надання графіку поставки товару, тобто вчиняв залежні від його волі необхідні дії, спрямовані на спонукання Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" виконувати взяті на себе договірні зобов`язання з поставки товару, у той час останнє діяло недобросовісно, оскільки ним спочатку було повно та безумовно прийнято пропозицію позивача про укладення договору та не повідомлено Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" про відкликання своєї позитивної відповіді щодо укладення договору, а в подальшому зайнято позицію повного ігнорування своїх договірних зобов`язань. Скаржник також стверджує про те, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за договором №60415595 від 23.06.2020 призвело до настання для позивача негативних наслідків у вигляді понесення ним додаткових витрат збитків у розмірі різниці між ціною товару, визначеною вказаним договором, та ціною товару, встановленою у договорах, укладених позивачем з іншими постачальниками аналогічного товару (сільськогосподарськими виробниками), а тому висновки суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням зазначеного вище договору та витратами Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на закупівлю товару і про відсутність доказів критично необхідної виробничої потреби позивача в обсягах непоставленого відповідачем товару, на думку апелянта, є безпідставними. Крім того, скаржник зауважує на необґрунтованому відхиленні місцевим господарським судом клопотання позивач про поновлення строку на подання доказів, які істотно змінюють фактичні обставини справи та мають значення для ухвалення рішення по суті спору, а саме: копії специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на адвокатський запит представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 28.12.2021 (вх.№4657/21/Д2 від 04.01.2022) Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ", посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 у справі №915/315/21 без змін. Зокрема, відповідач наголошує на неукладеності договору поставки №60415595 від 23.06.2020, адже в межах встановленого строку позивач не надіслав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" не отримало підписаний та скріплений печаткою примірник вказаного договору, при цьому місцевим господарським судом правомірно не було прийнято до уваги подані позивачем з порушенням встановленого процесуальним законом строку та за відсутності поважних причин для поновлення цього строку докази, а саме: копії специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" на адвокатський запит представника позивача. Водночас відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що наявні у матеріалах справи докази укладення позивачем договорів поставки продукції з низкою юридичних осіб свідчать виключно про наявність правовідносин Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" з відповідними суб`єктами господарювання, проте жодним чином не підтверджують факту понесення позивачем збитків та розміру останніх.

19.01.2022 до суду апеляційної інстанції від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" надійшли письмові пояснення б/н від 14.01.2022 (вх.№4657/21 від 19.01.2022), в яких апелянт зауважує на тому, що до правовідносин щодо укладення договору поставки №60415595 від 23.06.2020 не підлягають застосуванню положення пункту 11.2 вказаного договору, яким регламентовано спеціальний порядок його укладення за допомогою засобів факсимільного та/або електронного зв`язку, при цьому навіть у разі застосування зазначених положень у спірних правовідносинах недотримання умов даного пункту договору не призводить до неукладеності останнього. Крім того, скаржник стверджує про те, що 13.07.2020 він направив відповідачу оригінал договору поставки №60415595 від 23.06.2020 через Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", що підтверджується належними доказами, безпідставно не прийнятими до уваги судом при ухваленні оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" про відсутність у нього оригіналу цього договору є необґрунтованими. Водночас апелянт звертає увагу суду на доведеність ним обставини понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №60415595 від 23.06.2020.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г. від 13.12.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 29.12.2021 справу №915/315/21 призначено до розгляду на 26.01.2022 о 12:00.

У судовому засіданні 26.01.2022 представник Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" апеляційну скаргу підтримав, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" висловив заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 23.06.2020 Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" каналами електронного зв`язку надіслало на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" не підписаний, не скріплений печаткою та електронним цифровим підписом проект договору поставки №60415595 від 23.06.2020 (далі договір №60415595 від 23.06.2020) з додатками, умовами якого передбачалась поставка відповідачем ("Постачальник"/"Продавець") позивачеві ("Покупець") у строк з 15.09.2020 до 15.11.2020 соняшнику урожаю 2020 року насипом в кількості 2000 метричних тонн (з опціоном +5,0/-5,0% за вибором продавця) за базовою ціною 10934,60 грн/т (з ПДВ).

Відповідно до пункту 6.1 договору №60415595 від 23.06.2020 Покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості товару на поточний банківський рахунок Продавця. Покупець зобов`язується проводити оплату кожної партії товару у два етапи: 80% вартості відповідної партії товару сплачується Покупцем протягом 2-х робочих днів з дати поставки товару і визначення фактичної кількості та якості поставленого товару згідно з умовами цього договору, а також після отримання Покупцем усіх документів на товар, що визначені у пункті 6.1.1 цього договору; остаточний розрахунок проводиться Покупцем протягом 2-х робочих днів після отримання Покупцем документів, що визначені у пункті 6.1.1 (якщо їх не було надано раніше) та у пункті 6.1.2, а також після завершення здійснення Покупцем перевірки правильності реєстрації Продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН за умови відсутності порушень з боку Продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.

В силу пункту 7.3.1 договору №60415595 від 23.06.2020 за непоставку (недопоставку) товару в строк, вказаний у пункті 5.2 цього договору, Продавець зобов`язується сплатити Покупцю пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого було прострочено, за кожен день прострочення такої поставки. За прострочення поставки більш ніж на 10 календарних днів Продавець, крім пені (додатково) зобов`язується також сплачувати Покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачуються Продавцем незалежно від заподіяних Покупцю збитків (штрафна неустойка).

За умовами пункту 11.1 договору №60415595 від 23.06.2020 цей договір вступає в силу з дати підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань. У випадку поставки всього об`єму товару Продавцем в строки по договору (відповідно до пункту 5.2 або окремих додатків до договору), строк дії договору вважається продовженим до моменту оплати поставленого товару.

За умовами пункту 11.2 договору №60415595 від 23.06.2020 цей договір може бути укладеним сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого договору, що знаходяться у кожної зі сторін мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної зі сторін та підписи уповноважених осіб сторін. Договір підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних 15 робочих днів сторони проведуть обмін оригіналами договорів. Якщо протягом 15 робочих днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного зв`язку, будь-яка зі сторін проведе будь-які дії направленні на виконання своїх зобов`язань по договору (завантаження/поставка/оплата товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умов щодо обміну оригіналами договорів.

23.06.2020, тобто в день надходження проекту договору №60415595 від 23.06.2020 на адресу електронної пошти відповідача, вказаний проект був роздрукований останнім, підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" без зауважень та скріплений печаткою даного товариства.

В подальшому сканований, проте не скріплений електронним цифровим підписом, примірник підписаного зі сторони відповідача проекту договору №60415595 від 23.06.2020 з додатками був направлений Товариством з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" каналами електронного зв`язку на адресу електронної пошти позивача, у той час як паперові оригінали підписаного директором відповідача проекту вищенаведеного договору з додатками у кількості двох примірників були надіслані на адресу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" засобами поштового зв`язку.

Сторонами не заперечується, що поставка товару, передбаченого умовами договору №60415595 від 23.06.2020, відповідачем здійснена не була, а оплата вартості цього товару позивачем, відповідно, не проводилась.

09.10.2020 за результатами опрацювання листа-вимоги позивача щодо виконання зобов`язань з поставки товару за договором №60415595 від 23.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" у відповіді №09/10/20-3 від 09.10.2020 повідомило Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" про неукладеність вказаного договору у зв`язку з ненадходженням до відповідача примірника цього договору, підписаного зі сторони позивача та скріпленого печаткою останнього.

В адресованому відповідачу листі б/н від 12.10.2020 Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" зазначило про те, що вищенаведений лист Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" №09/10/20-3 від 09.10.2020 розцінюється як намір протиправно ухилитися від виконання договору №60415595 від 23.06.2020, всі умови якого були погоджені сторонами без зауважень, у зв`язку з чим позивач вимагав протягом п`яти робочих днів з дати направлення цього листа надати підтвердження у письмовій формі про свою готовність поставити товар за даним договором, а також надати на погодження відповідний графік поставки товару. До вказаного листа позивачем було додано скановану копію договору №60415595 від 23.06.2020, підписаного зі сторони Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" та скріпленого його печаткою.

14.12.2020 відповідачем було отримано лист Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" №10-423 від 11.12.2020, в якому останнє, посилаючись на прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" поставки товару за договором №60415595 від 23.06.2020, повідомило про свій намір в терміновому порядку розпочати пошук інших постачальників для здійснення поставки на заміщення товару, непоставленого відповідачем за вказаним договором, та стягнути з останнього збитки, пеню та штраф.

Протягом грудня місяця 2020 року-січня місяця 2021 року позивачем було укладено декілька договорів на поставку соняшнику урожаю 2020 року, а саме: з Товариством з обмеженою відповідальністю "Арта-Груп" (договір поставки №60457509 від 14.01.2021); з Товариством з обмеженою відповідальністю "Астон-Агро" (договір поставки №60458478 від 19.01.2021; договір поставки №60453042 від 15.12.2020; договір поставки №60455291 від 05.01.2021; договір поставки №60457125 від 14.01.2021); з Товариством з обмеженою відповідальністю "Земля Поділля" (договір поставки №60454164 від 22.12.2020; договір поставки №60456817 від 13.01.2021); з Товариством з обмеженою відповідальністю "Овал" (договір поставки №60453209 від 16.12.2020); з Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Потоки" (договір поставки №60454250 від 23.12.2020).

На виконання вищенаведених договорів поставки відповідними постачальниками було виставлено позивачу рахунки-фактури, на підтвердження оплати яких Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" до місцевого господарського суду надано копії низки платіжних доручень.

Листом №07/6/21 від 02.02.2021 у відповідь на звернення позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрАгроКонсалт-Девелопмент" повідомило Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" діапазон цін на ринку соняшнику українського походження на базисі поставки DAP (згідно з правилами ІНКОТЕРМС-2020).

Колегія суддів також вбачає, що 28.08.2021 позивачем до Господарського суду Миколаївської області було подано додаткові пояснення б/н від 25.08.2021 (вх.№12969/21 від 28.08.2021), в яких останній просив, зокрема, поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи копії специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №1328вих-21 від 02.08.2021 на адвокатський запит представника позивача б/н від 27.07.2021.

У вищенаведеній специфікації зазначено наступні відомості: номер експрес-накладної 5597; дата експрес-накладної 13.07.2020; маршрут Хмельницький-Тернопіль; відправник ДП "САНТРЕЙД"; отримувач ТОВ "САВАНДІ"; опис вантажу документи.

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №1328вих-21 від 02.08.2021, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача б/н від 27.07.2021, відомості про експедирування відправлень видаляються програмою з електронної бази даних в автоматичному режимі з глибиною зберігання не більше трьох місяців, а у паперовому вигляді експрес-накладні зберігаються не більше двох тижнів, у зв`язку з чим надати запитувану в адвокатському запиті інформацію про експедирування відправлення не є можливим внаслідок її відсутності.

Вищенаведені копії специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №1328вих-21 від 02.08.2021 на адвокатський запит представника позивача б/н від 27.07.2021, не були враховані місцевим господарським судом під час розгляду даної справи з огляду на відмову у задоволенні викладеного у додаткових поясненнях б/н від 25.08.2021 (вх.№12969/21 від 28.08.2021) клопотання позивача про поновлення строк на подання вказаних доказів.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" збитків у розмірі 17462886,40 грн, штрафу у розмірі 3644868 грн та пені у розмірі 658318,99 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки, з огляду на неукладеність договору №60415595 від 23.06.2020, відповідач не мав правових підстав для поставки позивачу товару у зв`язку з відсутністю між сторонами договірних відносин.

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Миколаївської області про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (частини перша, друга статті 623 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 14 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні обов`язки виконуються у встановлених договором або актом цивільного законодавства межах, особа не може бути примушеною до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами частини першої статті 205, частин першої та другої статті 207, пункту 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами першою, другою статті 640 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

В силу частини першої статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин першої, другої статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначений статтею 181 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої-четвертої якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

При цьому колегія суддів враховує, що пунктом 11.2 договору №60415595 від 23.06.2020 передбачено спеціальні правила укладення даного договору, а саме: цей договір може бути укладеним сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільного та/або електронного зв`язку (за допомогою факсу та/або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого договору, що знаходяться у кожної зі сторін мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної зі сторін та підписи уповноважених осіб сторін. Договір підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних 15 робочих днів сторони проведуть обмін оригіналами договорів. Якщо протягом 15 робочих днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного зв`язку, будь-яка зі сторін проведе будь-які дії направленні на виконання своїх зобов`язань по договору (завантаження/поставка/оплата товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умов щодо обміну оригіналами договорів.

Як зазначалося вище, 23.06.2020 позивач відповідно до частини другої статті 638 Цивільного кодексу України каналами електронного зв`язку надіслав на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" не підписаний, не скріплений печаткою та електронним цифровим підписом проект договору №60415595 від 23.06.2020 з додатками.

В день надходження проекту договору №60415595 від 23.06.2020 на адресу електронної пошти відповідача (23.06.2020) вказаний проект був роздрукований останнім, підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" без зауважень та скріплений печаткою даного товариства.

В подальшому сканований, проте не скріплений електронним цифровим підписом, примірник підписаного зі сторони відповідача проекту договору №60415595 від 23.06.2020 з додатками був направлений Товариством з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" каналами електронного зв`язку на адресу електронної пошти позивача, у той час як паперові оригінали підписаного директором відповідача проекту вищенаведеного договору з додатками у кількості двох примірників на виконання положень пункту 11.2 цього договору були надіслані на адресу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" засобами поштового зв`язку.

За таких обставин, як обґрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд, з моменту отримання позивачем підписаного відповідачем оригіналу проекту договору для Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" розпочався перебіг визначеного пунктом 11.2 договору №60415595 від 23.06.2020, положення якого сторони фактично погодились застосовувати до своїх переддоговірних відносин, строку на надання Товариству з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" підписаного зі сторони позивача та скріпленого печаткою останнього паперового оригіналу даного договору, оскільки проведення сторонами в межах вказаного строку обміну оригіналами договору узгоджено ними в якості необхідного завершального елементу юридичного складу укладення вищенаведеного правочину.

Між тим у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду першої інстанції не подано жодного доказу на підтвердження своєчасного повернення ним відповідачу підписаного зі сторони Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" та скріпленого печаткою останнього паперового оригіналу договору №60415595 від 23.06.2020.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За умовами частин другої-четвертої статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною восьмою статті 80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, зі змісту вищенаведених положень процесуального закону вбачається, що учасники справи повинні подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання. Водночас процесуальний закон також надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому необхідно враховувати, що чинний Господарський процесуальний кодекс України має на меті забезпечити своєчасний розгляд справ і правову визначеність, унеможливити зловживання процесуальними правами та підвищити ефективність судочинства в цілому, для чого встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно для того, щоб не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина друга статті 177 Господарського процесуального кодексу України).

В силу пунктів 7, 10 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно зі статтею 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, що направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених процесуальним законодавством часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз Господарського процесуального кодексу України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків, оскільки з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

За умовами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Системний аналіз положень частини восьмої статті 80 та частини другої статті 232 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що у разі подання учасниками справи доказів із пропуском строку, встановленого судом в ухвалі про надання документів (доказів):

1) без клопотання про визнання причин неможливості подати такі докази відповідним учасником справи такими, що не залежали від нього; або

2) залишення такого клопотання без задоволення, суд долучає відповідні документи (докази) до матеріалів справи, проте не приймає їх до розгляду, про що постановляє відповідну ухвалу. Чинним процесуальним законом не передбачено можливості повернення судом документів (доказів), поданих із пропуском строку, встановленого судом, тому правових підстав для їх повернення відповідному учаснику справи суд не має.

Протокольною ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2021 закрито підготовче провадження у справі №915/315/21.

28.08.2021, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку для подання відповідачем доказів, останнім до місцевого господарського суду було подано додаткові пояснення б/н від 25.08.2021 (вх.№12969/21 від 28.08.2021), в яких останній просив, зокрема, поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи копії специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №1328вих-21 від 02.08.2021 на адвокатський запит представника позивача б/н від 27.07.2021.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку позивач послався на неможливість подання вищенаведених доказів у встановлений законом строк, оскільки Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" є великим підприємством та кожен день укладає договори, у зв`язку з чим пошук необхідних документів займає деякий час.

Між тим, враховуючи недотримання позивачем вимог частини четвертої статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності завчасного письмового повідомлення суду про намір подання нових доказів та про причини неможливості подання їх у встановлений процесуальним законом строк, а також беручи до уваги те, що з огляду на зазначені позивачем доводи, які не підтверджені належними доказами, несвоєчасне подання Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" копій специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 та відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" №1328вих-21 від 02.08.2021 на адвокатський запит представника позивача б/н від 27.07.2021 не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи, який має бути заінтересований у підтвердженні своєї правової позиції відповідними доказами, або пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, адже труднощі в організації своєчасного виконання працівниками позивача своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такого підприємства, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання доказів, викладеного у додаткових поясненнях б/н від 25.08.2021 (вх.№12969/21 від 28.08.2021).

Доводи апелянта про те, що вищенаведені докази не могли бути подані ним разом з позовною заявою у зв`язку з тим, що станом на момент звернення до суду з позовом у даній справі Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" не було обізнане про позицію відповідача щодо неукладеності договору №60415595 від 23.06.2020 у зв`язку з ненадходженням до останнього паперового оригіналу цього договору, підписаного зі сторони позивача та скріпленого печаткою останнього, колегією суддів оцінюються критично, оскільки свою позицію стосовно неукладеності даного правочину Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" висловило ще в адресованому позивачу листі-повідомленні №09/10/20-3 від 09.10.2020, копія якого наявна у матеріалах справи та за результатами опрацювання якої позивач направив відповідачу лист-відповідь б/н від 12.10.2020, у той час як з позовом у цій справі позивач звернувся майже через півроку після отримання наведеного повідомлення відповідача, а саме: у березні 2021 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що у будь-якому разі, навіть у випадку поновлення строку на подання вищенаведених доказів та врахування їх під час розгляду справи, дані докази жодним чином не підтверджують факт направлення позивачем відповідачу підписаного зі сторони Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" та скріпленого печаткою останнього примірника оригіналу договору №60415595 від 23.06.2020, оскільки відсутність у специфікації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" до акту наданих послуг №НП-003974867 від 20.07.2020 будь-який ідентифікуючих ознак документів, які надсилалися, зокрема, номеру, дати або тематики, фактично унеможливлює достовірне встановлення факту направлення позивачем саме належним чином оформленого оригіналу вищенаведеного договору, а не будь-якого іншого документа.

Таким чином, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження своєчасного повернення позивачем відповідачу підписаного зі сторони Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" та скріпленого печаткою останнього паперового оригіналу договору №60415595 від 23.06.2020, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем узгодженого сторонами порядку укладеного вищенаведеного договору та, відповідно, неукладеність даного правочину.

Посилання скаржника на те, що у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню відображений у пункті 11.2 договору №60415595 від 23.06.2020 спеціальний порядок його укладення, колегією суддів до уваги не приймаються, адже, навпаки, зазначений порядок фактично і розрахований саме на переддоговірні відносини, які склались між сторонами у даній справі, а саме: на обмін електронними повідомленнями, не скріпленими електронним цифровим підписом, оскільки саме відсутність у цих повідомлень статусу "електронного документу" у розумінні статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" зумовлює необхідність вчинення сторонами наступних, визначених пунктом 11.2 вказаного договору, дій у вигляді обміну паперовими оригіналами документів, підписаними власноруч і скріпленими печатками підприємств, натомість у разі, якби сторони здійснювали обмін повідомленнями, скріпленими електронним цифровим підписом, внаслідок чого останні набули би статус оригіналу саме як "електронний документ", подальший обмін паперовими примірниками оригіналів, власне, як і увесь пункт 11.2 цього договору, втратив би свій сенс.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на неукладеність договору №60415595 від 23.06.2020, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не виникло будь-яких обов`язків перед позивачем щодо виконання вказаного договору, що, в свою чергу, спростовує твердження позивача про порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару та, як наслідок, зумовлює відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" збитків у розмірі 17462886,40 грн, штрафу у розмірі 3644868 грн та пені у розмірі 658318,99 грн, заявлених позивачем до стягнення з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цим правочином.

Колегія суддів також вважає за необхідне додатково зазначити стосовно необґрунтованості позовної вимоги про стягнення збитків, що є самостійною підставою для відмови у її задоволенні, оскільки укладення протягом грудня місяця 2020 року-січня місяця 2021 року позивачем договорів поставки соняшнику урожаю 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Арта-Груп", Товариством з обмеженою відповідальністю "Астон-Агро", Товариством з обмеженою відповідальністю "Земля Поділля", Товариством з обмеженою відповідальністю "Овал" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Потоки" та необхідність їх виконання позивачем не є обставиною, котра автоматично та невідворотно виникає в результаті невиконання відповідачем договору №60415595 від 23.06.2020, тим більше, що укладення таких договорів з іншими контрагентами та визначення їх істотних умов повністю залежало від волі позивача, ці договори були укладені позивачем на його вільний розсуд і в його інтересах, адже закупівля соняшника з метою його подальшої переробки та перепродажу входить до звичайного комплексу господарських операцій Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД", у зв`язку з чим закупівля здійснюється ним у різних постачальників на постійній основі, а сама по собі хронологічна послідовність подій щодо укладення цих договорів та щодо спливу строку поставки товару за договором №60415595 від 23.06.2020 не може братися до уваги з тих підстав, що така послідовність не означає, що договори з вищенаведеними товариства не були б укладені позивачем і за звичайних обставин, тобто безвідносно до стану виконання договору №60415595 від 23.06.2020, про неукладеність якого Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАНДІ" повідомило позивача ще на початку жовтня місяця 2020 року.

Водночас позивачем не надано доказів існування у нього критично необхідної виробничої потреби в обсягах товару, передбаченого договором №60415595 від 23.06.2020 (наприклад, укладення позивачем договорів поставки в порядку подальшого перепродажу, переробки тощо), а також доказів на підтвердження того, що незадоволення відповідної виробничої потреби (у разі її існування) могло б потягнути за собою які-небудь негативні наслідки (зупинку ліній виробництва, їх неефективну внаслідок недозавантаженості роботу, простій передзамовлених складських потужностей, простій транспорту, застосування штрафних санкцій з боку контрагентів тощо). Позивачем не надано і доказів того, що закупівля товару за договорами заміщення за завищеними, як стверджує сам позивач, цінами має наслідком меншу шкоду, ніж та, що могла б виникнути у нього в результаті незадоволення відповідної виробничої потреби у відповідному товарі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що укладення позивачем договорів поставки соняшнику урожаю 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Арта-Груп", Товариством з обмеженою відповідальністю "Астон-Агро", Товариством з обмеженою відповідальністю "Земля Поділля", Товариством з обмеженою відповідальністю "Овал" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Потоки" стало результатом свідомих дій Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД", при цьому вказані договори були укладені позивачем добровільно на власний розсуд, за своєю волею і в своїх комерційних інтересах, у той час як ризик економічної неефективності чи збитковості таких договорів згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України лежить на самому позивачеві та правові підстави для перекладення його на відповідача позивачем не доведені за допомогою належних та допустимих доказів.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Миколаївської області норм права при ухваленні рішення від 27.10.2021 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2021 у справі №915/315/21 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.01.2022.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя І.Г. Філінюк