ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3619/21

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 38728376, електронна адреса: )

До відповідача: Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 01125689, електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Тарасенко Ю.Г.

Суть спору: Позивач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (далі - ДП «БДМТП») про стягнення 3% річних у розмірі 15 731 грн 66 коп., інфляційних втрат у розмірі 41 688 грн 32 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.12.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3619/21, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач - ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - ДП «БДМТП», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвала суду від 01.12.2021р. про відкриття провадження у справі №916/3619/21 була направлена на офіційну електронну адресу відповідача.

За таких обставин, справа №916/3619/21 розглядається за наявними в ній документами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України .

Позивач зазначає, що 04.01.2019р. між ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії (Виконавець) та ДП «БДМТП» (Замовник) укладено Договір про надання послуг №5-П-БДФ-19, предметом якого є надання Замовнику послуг з використання обладнання (прожекторні або залізобетонні щогли) Виконавця для освітлення території Замовника.

Позивач зазначає, що відповідач не розрахувався за послуги, надані за період з січня 2019р. по грудень 2019р. , у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 317 812 грн 80 коп.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» звернулось до суду з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості та штрафних санкцій на свою користь.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20 позовні вимоги ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» задоволено: стягнуто з ДП «БДМТП» 317 812 грн 80 коп. заборгованості, 41 936 грн 89 коп. пені, 6 355 грн 20 коп. відсотків річних, 1 819 грн 37 коп. інфляційних втрат, 5 518 грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до п.4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Крім цього позивач вказує, що абзацами 2, 3 п.п 7.1 п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Таким чином, з огляду на невиконання відповідачем рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20, враховуючи підпункт 7.1 пункту 7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14, за невиконання зобов`язання по сплаті заборгованості позивачем нараховано ДП «БДМТП» за період з 01.04.2020р. по 24.11.2021р. 3% річних у розмірі 15 731 грн 66 коп., інфляційні втрати у розмірі 41 688 грн 32 коп.

В якості нормативного обґрунтування позивач посилається на ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України.

Відповідач не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву до суду не надав.

Розглянув матеріали справи, суд встановив, що 04.01.2019р. між ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії (Виконавець) та ДП «БДМТП» (Замовник) укладено Договір про надання послуг №5-П-БДФ-19, відповідно до п.1.1. якого Виконавець протягом строку дії Договору зобов`язується надавати Замовнику послуги з використання обладнання (прожекторні або залізобетонні щогли) Виконавця для освітлення території Замовника згідно Переліку послуг, що надаються БДФ ДП «АМПУ» (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), за кодом ДК 021:2015-65320000-2 «Експлуатація електричних установок». Обладнання надається Замовнику на підставі письмових заявок, що надаються до канцелярії Виконавця або на електронні адреси та не пізніше, ніж за дві доби до дати надання послуг.

Відповідно до п.3.4 Договору здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом наданих послуг, що складається Виконавцем за відповідний період (місяць або інший період) та направляється/надається Замовнику.

За умовами п.3.2 Договору визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані Виконавцем послуги за місяць або інший період, здійснюється на підставі письмових заявок Замовника або використання Замовником обладнання для освітлення за місяць, що зазначається в Акті наданих послуг.

Згідно п.3.3 Договору розрахунок за надані послуги здійснюється Замовником згідно виставленого Виконавцем рахунку, протягом 10-ти банківських днів після підписання Акту наданих послуг.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, уклавши Договір №5-П-БДФ-19 від 04.01.2019р., сторони набули взаємних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20 на виконання умов Договору №5-П-БДФ-19 від 04.01.2019р. за фактом надання/отримання послуг сторонами підписано наступні документи: рахунок на оплату №50 від 31.01.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №45 від 31.01.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №149 від 28.02.2019р. на суму 24 380 грн 16 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №142 від 28.02.2019р. на суму 24 380 грн 16 коп.; рахунок на оплату №335 від 31.03.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №325 від 31.03.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №452 від 30.04.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №437 від 30.04.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп.; рахунок на оплату №561 від 31.05.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №548 від 31.05.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №639 від 30.06.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №635 від 30.06.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп.; рахунок на оплату №756 від 31.07.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №736 від 31.07.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №825 від 31.08.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №805 від 31.08.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №945 від 30.09.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №921 від 30.09.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп.; рахунок на оплату №1016 від 31.10.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1001 від 31.10.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.; рахунок на оплату №1094 від 30.11.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1076 від 30.11.2019р. на суму 26 121 грн 60 коп.; рахунок на оплату №1152 від 31.12.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп. та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1137 від 31.12.2019р. на суму 26 992 грн 32 коп.

Крім того, між сторонами було підписано Акт звірки взаємних розрахунків за Договором, відповідно до якого станом на 31.12.2019р. заборгованість на користь Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» становить 317 812 грн 80 коп.

Враховуючи відсутність доказів оплати ДП «БДМТП» вартості наданих послуг, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 317 812 грн 80 коп.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором позивач в порядку, визначеному ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував 3% річних та інфляційні втрати за період з 15.02.2019р. по 31.03.2020р.

Так, за результатом розгляду справи №916/970/20 09.06.2020р. судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» задоволено: стягнуто з ДП «БДМТП» 317 812 грн 80 коп. заборгованості, 41 936 грн 89 коп. пені, 6 355 грн 20 коп. відсотків річних, 1 819 грн 37 коп. інфляційних втрат, 5 518 грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов Договору та існування невиконаного зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у належній сумі, встановлені судовим рішенням у справі № 916/970/20, не підлягають доведенню у даній справі.

07 серпня 2020р. рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20 набрало законної сили, у зв`язку з чим було видано відповідний наказ.

Проте, за даними позивача, вказане рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20 відповідачем не виконано, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період, що не охоплений даним рішенням, а саме за період з 01.04.2020р. по 24.11.2021р.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11; від 12.09.2011р. у справі №3-73гс11; від 24.10.2011р. у справі №3-89гс11; від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11.

Також в роз`ясненнях, наведених в п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р., зазначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільний кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

На підставі вищенаведеного, враховуючи невиконання ДП «БДМТП» зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, яке не виконано на момент розгляду даної справи, суд вважає, що наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 15 731 грн 66 коп. та інфляційних втрат у розмірі 41 688 грн 32 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем у справі не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів виконання рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. у справі №916/970/20.

За приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) до Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про стягнення 3% річних у розмірі 15 731 грн 66 коп., інфляційних втрат у розмірі 41 688 грн 32 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 01125689) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд.81, код ЄДРПОУ - 38728376) 3% річних у розмірі у розмірі 15 731 грн 66 коп., інфляційні втрати у розмірі 41 688 грн 32 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено в нарадчій кімнаті 28 січня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога