УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/14431/18

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України з доданими до неї матеріалами

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 року

та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року

у справі №910/14431/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брукхаймер Інвестментс"

до 1. Міністерства юстиції України, м. Київ

2. Державної казначейської служби України, м. Київ

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Сіренко С.В.

про стягнення 35 791 346,99 грн,

В С Т А Н О В И В:

Справа розглядалася неодноразово.

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжиніринг" (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Брукхаймер Інвестментс", далі - ТОВ "Брукхаймер Інвестментс", Товариство, позивач, стягувач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України і Державної казначейської служби України про стягнення 35 791 346,99 грн шкоди, завданої неправомірним рішенням державного виконавця.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжиніринг" задоволено. Стягнуто з держави Україна в особі Міністерства юстиції України шляхом списання з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжиніринг" 35 729 306,27 грн. шкоди.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14431/18 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14431/18 в частині стягнення з держави Україна в особі Міністерства юстиції України шляхом списання з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжиніринг" 18 928 913,27 грн шкоди скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 у справі №910/14431/18 залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Брукхаймер Інвестментс" на користь Міністерства юстиції України 425 900,54 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України з доданими до неї матеріалами (надіслана 31.12.2021 року, що підтверджується конвертом з штрихкодом 320) на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року у справі №910/14431/18, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження; відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги; скасувати оскаржувані судові рішення; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Брукхаймер Інвестментс" відмовити повністю; зупинити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 року.

Клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скаржнику не надходило. Про наявність постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 23.12.2021 року.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги мотивовано тим, що Міністерство юстиції України є органом державної влади з обмеженим фінансуванням, розрахунково касове обслуговування якого відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється ДКСУ лише в межах відкритих асигнувань, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Судом встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 287-291 ГПК України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року у справі №910/14431/18 повний текст якої складено 22.11.2021 року (оприлюднено в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 23.11.2021 року) тобто останнім днем подання касаційної скарги є 13.12.2021 року.

Однак, касаційну скаргу надіслано до Верховного Суду 31.12.2021 року, що свідчить про пропуск процесуального строку.

Відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

При цьому згідно із пунктом 7 частини другої, пунктом 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується. Крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення, якщо визнає причини пропуску поважними.

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу скаржника, що до Верховного Суду надійшли матеріали справи №910/14431/18. Згідно довідки (а.с. 181) "Про доставку електронного документа", Північним апеляційним господарським судом було надіслано Міністерству юстиції України постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року в його електронний кабінет.

З огляду на викладене, Суд вважає, що підстави наведені у клопотанні Міністерства юстиції України про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року у справі №910/14431/18, слід визнати неповажними.

Крім того, пунктом 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 505 873,01 грн. (16 862 433,72 грн. х 1,5% x 200% ) (де 16 862 433,72 грн. сума різниці стягнення з держави Україна в особі Міністерства юстиції України шкоди на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Систем Пауер Інжиніринг").

Проте до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, натомість заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору з посиланням на скрутне фінансове положення.

Відповідно до частини першої ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення або відстрочення сплати судового збору юридичним особам, клопотання Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню в силу закону.

Суд зазначає, що ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише посилання заявника касаційної скарги на відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати.

Враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 292 та ст. 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 ГПК України, статті 4,7,8 Закону України "Про судовий збір" Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 року у справі №910/14431/18 - залишити без руху.

3. Надати Міністерству юстиції України строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 505 873,01 грн. і надати Суду відповідні докази здійснення такої оплати; надати суду докази на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови апеляційної інстанції (копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія поштового конверту з трек-номером суду в якому надійшло оскаржуване судове рішення, чи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, чи довідку органу зв`язку тощо) або навести інші підстави для поновлення строку на касаційне скарження.

4. Роз`яснити скаржнику, що невиконання вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Ткаченко Н.Г.