ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 січня 2022 року м.Херсон Справа № 12/129-Б-07 (923/21/22)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу за позовом: ОСОБА_1 м.Херсон

до Відповідача : Відкритого акціонерного товариства "Херсонські комбайни" вул. Тираспільська, буд. 1, м. Херсон, 73000 Код

Ліквідатор: Глуховський Олексій Юрійович, вул. Піонерська 3, офіс 1, м. Херсон,

Третя сторона , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача:

1. Херсонська міська рада Херсонської області

прос. Ушакова, 37, м. Херсон, 73000 Код

2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

3. ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

4. ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3

5. ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_4

про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № ДКП-27/95 від 12.07.1995, укладений між Акціонерним Товариством «Херсонські комбайни» () та Приватним Підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АБМ» (), в частині купівлі-продажу підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 195, 2 кв.

встановив :

До Господарського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - Позивач)яка є мешканкою гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 .

Позивач повідомила, що з 1987 року, разом з нею проживають інші члени її родини (у тому числі (на момент укладання Договору неповнолітні діти) на підставі Ордеру на житлову площу в гуртожитку № 489, серії 02 від 15.12.1987.

Право власності було зареєстровано Позивачем на вказану кімнату у гуртожитку 25.09.2014, після врегулювання в судовому порядку питання щодо виключення зі статутного фонду ВАТ «Херсонські комбайни» гуртожитку та на виконання вимог чинного законодавства про приватизацію житла, про що свідчить витяг з реєстру речових прав. Тобто, ОСОБА_1 має право на звернення до суду як власниця кімнати у вказаному гуртожитку, права якої порушено.

Як заявляє Позивач, нещодавно ій стало відомо, що 12.07.1995 року між Акціонерним Товариством «Херсонські комбайни» (надалі - Відповідач) та Приватним Підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АБМ» (станом на сьогодні припинена юридична особа) було укладено Договір № ДКП -27/95 купівлі-продажу підвального приміщення за адресою:

- АДРЕСА_5 , загальною площею 195,

2 кв. м.;

- АДРЕСА_6 , загальною площею 254 кв. м. і вбудоване приміщення за адресою АДРЕСА_6 , загальною площею 69,8 кв. м., а також автомобільні причіпи «Асканія» в кількості 10 штук, і газові плити «Скіфія» в кількості 20 штук.

Позивач як мешканка гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , звертається з відповідною позовною заявою про визнання договору недійсним в частині купівлі-продажу підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 195, 2 кв. м. (надалі по тексту вказана частина договору буде згадуватися як Договір).

Позивач, обгрунтовуючи своє право на позов заявляє, що укладеним оскаржуваним Договором порушено її право як і усіх мешканців (серед яких є і неповнолітні діти) гуртожитку на гідні умови проживання та якість життя, адже відчуження приміщень, що є предметом Договору, унеможливлює нормальну експлуатацію гуртожитку його мешканцями, що також вказує на порушення прав з боку Відповідача.

Стосовно порушеного права Позивача визначено, що протиправними діями Відповідачів порушено право власності - ч. 2 ст. 4 ЗУ" Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції від 09.04.1994); ст. 225 ЦК УРСР; право користування приміщеннями культурно-побутового призначення - п. 16 ч. 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки» від 03.06.1986 № 208 (в редакції чинній на момент укладення Договору, 03.06.1986 року); право на необхідні умови для проживання - п. 6 Постанови Ради Міністрів Української РСР «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки» від 03.06.1986 № 208 (в редакції чинній на момент укладення Договору, 03.06.1986 року).

Зазначений будинок належить до категорії гуртожитку, в зв`язку із чим житлові права його мешканців врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до п.З ч.І ст. 1-1 вказаного Закону допоміжні приміщення у гуртожитку -приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Крім того, згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачу належить чітко зазначити - яке саме її право (права) були порушені укладеним у 1995 році оскаржуваним договором, у чому полягає порушення її права (прав).

2. Позивач заявляє про наявність лише чотирьох таких же як вона власників житлових приміщень за адресою АДРЕСА_6 , чиї права, ймовірно та можливо, були порушені укладеним у 1995 році оскаржуваним договором.

При цьому Позивач не зазначив, скільки житлових приміщень взагалі знаходиться у даному будинку, не повідомив про загальну кількість та особисті дані інших власників житлових приміщень у даному будинку.

Згідно положень ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Так позивачем в якості третіх осіб визначено Херсонську міську раду, фізичних осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

При цьому не обґрунтовано, яким чином рішення у даному спорі вплине на права та обов`язки зазначених осіб та якими доказами такі права зазначених фізичних осіб підтверджено (до позовної заяви не додано доказів права власності третіх осіб на житлові приміщення, у яких вони зареєстровані).

Також позивачем не обгрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами , яким чином рішення суду у даній справі вплине на права та обов"язки Херсонської міської ради.

3. Позивач у позовній заяві зазначає, що одна із сторін оскаржуваного договору - приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "АБМ" наразі є припиненою.

Проте ані в тексті позовної заяви, ані в тексті клопотання про витребування доказів позивач не зазначає, кому станом на січень 2022р належить підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 195, 2 кв. м. У разі визнання оскаржуваного договору недійсним зрозуміло, що таке рішення вплине на права та обов"язки дійсного та реального власника зазначених приміщень.

4. Позивачем не враховано, що у разі задоволення його позовної вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № ДКП-27/95 від 12.07.1995, укладений між Акціонерним Товариством «Херсонські комбайни» () та Приватним Підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АБМ» (), в частині купівлі-продажу підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 195, 2 кв.м. права позивача та третіх осіб не будуть відновлені, оскільки позивач не заявляє вимоги про витребування та передачу підвального приміщення будь-які іншій особі. Відтак, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права.

Спосіб захисту це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Орієнтовний перелік способів захисту у цивільних правовідносинах визначено в частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України.

Спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (матеріально-правова вимога повинна співвідноситись із обставинами порушення права чи законного інтересу), б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (в результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, в якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Під неналежним способом захисту розуміється такий, що а) не відповідає змісту порушеного права та б) не забезпечує реальне поновлення прав у випадку задоволення позову.

Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.162,164, 174, 232-234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Запропонувати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки заяви

3. Копію заяви про усунення недоліків позовної заяви і додані до неї документи направити іншим можливим учасникам справи, докази направлення подати до суду.

4. Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається згідно з п. 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

5. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили 14.01.2022р., оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Пінтеліна