ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. Справа№ 911/1645/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 24.01.2022

за апеляційною скаргою Бучанської міської ради

на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 (повний текст складено 08.10.2021)

у справі № 911/1645/21 (суддя - Шевчук Н.Г.)

за позовом Керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської об`єднаної територіальної громади

до 1. Бучанської міської ради,

2. Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни,

3. Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького,

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити частину нежитлового приміщення,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

У червні 2021 року керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської міської об`єднаної територіальної громади звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Бучанської міської ради, Фізичної особи-підприємця Харченко Яни Костянтинівни (далі - ФОП Харченко Я.К.) та Відділу культури, національностей та релігій Бучанської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди № 9 від 12.11.2020 та зобов`язання ФОП Харченко Я.К. звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24,9 кв. м., вартістю 596 597,00 грн, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2.

Позовні вимоги про визнання недійсним договору та зобов`язання звільнити приміщення обґрунтовані, що Бучанською окружною прокуратурою Київської області за результатами опрацювання інформації, розміщеної на електронному майданчику ТОВ «Держзакупівлі.онлайн» було встановлено порушення вимог законодавства України в частині заборони перепрофілювання позашкільних навчальних закладів, їх перепідпорядкування, злиття, передачу приміщень, обладнання, техніки в оренду, концесію, відчуження (продаж) землі та/або майна. Зокрема, встановлено, що 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та ФОП Харченко Я.К. укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 9, згідно з яким орендодавцем та балансоутримувачем передано, а орендарем прийнято у строкове платне користування частину нежитлового приміщення комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади (будівля Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького), площею 24,9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, для використання за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря. Бучанська дитяча школа мистецтв ім. Левка Ревуцького є позашкільним навчальним закладом, оренда об`єктів та майна якої, як стверджує прокурор з посиланням на ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» можлива лише у випадках оренди для надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. Як встановлено прокуратурою, орендоване приміщення використовується ФОП Харченко Я.К. для надання послуг перукарнями та салонами краси, що, в свою чергу, порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням, як коштів місцевого бюджету, оскільки фінансування Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, так і використання даного приміщення не за цільовим призначенням.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2021 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 9, укладений 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та ФОП Харченко Я.К. Зобов`язано ФОП Харченко Я.К. звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24, 9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, згідно з договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної № 9, укладеного 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та ФОП Харченко Я.К. та повернути вказану частину нежитлового приміщення балансоутримувачу - Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради за актом приймання-передачі. Вирішено питання відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у виді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем; іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Також рішення мотивовано тим, що приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького площею 24, 9 кв. м., яке надано в оренду відповідачу 2 згідно спірного договору, належить до об`єктів освіти, а тому не підлягає наданню в оренду для інших цілей, а саме надання послуг перукарнями та салонами краси.

Крім того, рішення обґрунтовано тим, що визнання недійсним договору оренди є правовим наслідком повернення цього приміщення орендодавцю в порядку і на умовах, які встановлені законом. А тому вимога прокурора про зобов`язання ФОП Харченко Я.К. звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24,9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, розташованої за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2 та повернути вказану частину нежитлового приміщення балансоутримувачу - Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради за актом приймання-передачі є похідною щодо первісної позовної вимоги, а тому підлягає задоволенню.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

У жовтні 2021 Бучанська міська рада, не погодившись з ухваленим рішенням, звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Також скаржник просив судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Бучанської міської ради та призначено справу до розгляду на 08.12.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв та клопотань. Також було витребувано матеріали справи з Господарського суду Київської області.

08.12.2021 задоволено клопотанням учасників справи про продовження строку розгляду справи та продовжено строк розгляду справи. Розгляд справи було відкладено до 24.01.2022.

У судове засідання 24.01.2022 з`явилися представники скаржника, прокуратури та відповідачка 2. Представник відповідача 3 та третьої особи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

Суд заслухав учасників справи, з`ясував обставини справи та перевірив їх доказами.

Представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення суду скасувати. Відповідачка 2 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник прокуратури заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Бучанська міська рада не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що судом не взято до уваги порушення керівником окружної прокуратури територіальної юрисдикції для звернення з даним позовом до суду. В порушення п. 1 ч. 1 ст. 13, абз. 1 ч. 2 ст. 23, абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у даній справі до суду звернувся керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області, який виступає проти органу місцевого самоврядування Бучанської міської ради та її - структурного підрозділу - Відділу національностей, культури та релігій Бучанської міської ради, що є зловживання процесуальним правом, яке не прийнято до уваги судом першої інстанції. Також скаржник зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення керівника Бучанської окружної прокуратури до Офісу Генерального прокурора, з питання отримання дозволу для направлення даного позову.

Крім того, скаржник вказує, що укладення договору оренди є завершальним етапом у законодавчо визначеній процедурі оренди комунального майна. У зв`язку з цим, на переконання заявника, скасування лише договору оренди, без оскарження рішення ради, на підставі якого було укладено спірний договір, та оскарження всієї процедури відбору переможця аукціону (орендаря) комунального майна не є належним способом захисту, на думку позивача, порушеного права та, у зв`язку з цим, не призведе до поновлення такого права територіальної громади, за захистом якого звернувся прокурор.

Також скаржник вказує, що відповідачу 2 було передано в оренду лише частину будівлі, а не єдиний майновий комплекс, по вул. М. Гмирі, 2, а саме - 24, 9 кв. м., фінансування якого здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, тобто коштів Бучанської міської ради, а не державного бюджету, як це передбачено нормою абз. 9 п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Скаржник також зазначає, що станом на дату укладення оскаржуваного договору оренди частини приміщення від 12.11.2020 № 9, діяв договір про надання послуг, за умовами якого ФОП Харченко Я.К., як орендар, надає перукарські послуги школярам Бучанської міської територіальної громади, в тому числі учням Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, для формування їх сценічних образів, створення яких працівники школи не можуть забезпечити в силу відсутності спеціальної підготовки та професійних знань.

Також скаржник вказує, що перший договір оренди з ФОП Харченко Я.К. було укладено ще в 2005 році, станом на дату укладення оскаржуваного договору оренди від 12.11.2020 минуло близько п`ятнадцять років, тобто більше, ніж встановлені Порядком (три роки), протягом яких балансоутримувач не використовував вказане приміщення для власних потреб.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзивів до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило. Клопотань про продовження строку для їх подачі також не заявлялося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 апеляційну скаргу ФОП Харченко Я.К. на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 та додані до неї матеріали повернуто скаржниці.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.1999 відбулась державна реєстрація юридичної особи - Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, яка зареєстрована за адресою: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Будьоного, буд. 2.

Рішенням Бучанської селищної ради Київської області від 07.10.2004 № 1024-34-IV «Про передачу на баланс Вiддiлу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлі по вул. Будьонного, № 2, що в селищі Буча» передано на баланс Вiддiлу культури та спорту виконавчого комітету Бучанської селищної ради будівлю площею 1 066, 9 кв. м. в селищі Буча по вул. Будьонного, буд. 2 для облаштування школи мистецтв, починаючи з 15.10.2004.

Постановою Верховної Ради України від 09.02.2006 № 3434-ІV «Про віднесення селища міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області до категорії міст обласного значення» селище міського типу Буча Ірпінської міської ради Київської області віднесено до категорії міст та надано йому статус міста обласного значення.

Рішенням Бучанської міської ради від 25.06.2015 № 2282-72-VІ «Про перейменування існуючих вулиць в м. Буча Київської області», зокрема, вирішено перейменувати вулицю Будьонного на вулиця Михайла Гориня.

Відповідно до інвентаризаційної справи № 2652 на будинок № 2 по вулиці Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня) в місті Буча Київської області до переліку найменувань за номером вказаної будівлі входять: центр дитячої творчості (А), гараж (В), огорожа (№ 1, 2), замощення (І), власником майна є територіальна громада селища Буча в особі селищної громади.

З матеріалів справи вбачаєтсья, що частина нежитлового приміщення площею 24, 9 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня), будинок 2, є безпосередньо приміщенням, розташованим в будівлі Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, власником якої є територіальна громада селища Буча в особі селищної ради.

Відповідно до п. 1.1, 1.4 та 1.5 статуту Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького (нова редакція), затвердженого рішенням Бучанської міської ради № 3469-59-VII від 30.05.2019, Бучанська дитяча школа мистецтв ім. Левка Ревуцького є позашкільним навчальним закладом, який надає знання, формуючи уміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та її інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів у позаурочний та позанавчальний час. Засновником Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького є Бучанська міська рада. Даний позашкільний навчальний заклад належить до комунальної власності територіальної громади м. Буча, головною метою якої є забезпечення реалізації права дитини на доступність здобуття позашкільної освіти у межах державних вимог до навчання і виховання у позаурочний та позанавчальний час.

Пунктом 1.2 статуту Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького визначено, що засновником - Бучанською міською радою здійснюється фінансування даного позашкільного закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надання необхідних будівель з обладнанням i матеріалами, організація будівництва та ремонту приміщень, їх господарське обслуговування. Власником майна даного позашкільного навчального закладу є територіальна громада м. Буча в особі Бучанської міської ради та він знаходиться в підпорядкуванні Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради (попередня назва - Відділ культури та спорту виконавчого комітету Бучанської міської ради).

Пунктом 1 положення про Відділ культури, національностей та релігії Бучанської міської ради, затвердженого рішенням Бучанської міської ради № 3695-62-VII від 25.07.2019, визначено, що Відділ культури, національностей та релігії Бучанської міської ради є самостійним структурним підрозділом Бучанської міської ради, що утворюється рішенням міської ради, підзвітний та підконтрольний міському голові, заступнику міського голови з соціально-гуманітарних питань Бучанської міської ради, управлінню культури, національностей та релігії Київської обласної державної адміністрації, а також Міністерству культури України, в межах передбачених чинним законодавством.

Як визначено пунктом 3 положення про Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради, його утворено з метою створення умов для реалізації прав громадян Бучанської об`єднаної територіальної громади на свободу літературної і художньої творчості, вільного розвитку культурно-мистецьких процесів, доступності всіх видів культурних послуг та культурної діяльності, реалізації державної політики у сфері культури, туризму, мистецтва, тощо.

Приписами пп. 13 п. 5 положення про Вiддiл культури, національностей та релігії Бучанської міської ради визначено, що Відділ культури, національностей та релігії Бучанської міської ради здійснює керівництво діяльністю, координацію і контроль за роботою закладів культури і мистецтва, що знаходяться в комунальній власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 6 положення про Відділ культури, національностей та релігії Бучанської міської ради визначено, що об`єктами діяльності Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради, серед іншого, є початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, що знаходяться в комунальній власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п. 8 положення про Відділ культури, національностей релігії Бучанської міської ради, майно відділу належить йому на праві оперативного управління, він ним володіє та користується.

Пунктом 17 положення про Відділ культури, національностей та релігії міської ради визначено перелік структурних підрозділів, які входять до складу Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради, де серед інших зазначено Бучанську дитячу школу мистецтв ім. Левка Ревуцького, розташовану за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2.

Факт перебування приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, на балансі Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів в бюджетних установах № 19 (форма № 03-6 бюджет).

Відповідно до звіту № 2-010/2020 про оцінку майна, об`єкт комунальної власності - нежитлове приміщення загальною площею 24, 9 кв. м., що перебуває на балансі Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради, розташоване за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), № 2, становить 596 597, 00 грн.

З викладеного вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 24, 9 кв. м. є безпосередньо приміщенням, розташованим в будівлі Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, що не заперечувалося учасниками апеляційного провадження.

На засіданні постійної комісії по розгляду питань про надання в оренду комунального майна Бучанської міської ради 25.08.2020 прийнято рішення про проведення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди частини приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, розташованої за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Будьоного, 2, площею 24, 9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, може бути продовжений з існуючим орендарем ФОП Харченко Я.К. або укладений з новим орендарем.

Рушенням Бучанської міської ради Київської області «Про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем ФОП Харченко Я.К. або укладений з новим орендарем» № 5256-82-VII від 27.09.2020 ухвалено оголосити аукціон, за результатами якого чинний договір оренди частини нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24, 9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, розташованої за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, може бути продовжений з існуючим орендарем ФОП Харченко Я.К. або укладений з новим орендарем.

Відповідно до протоколу електронного аукціону від 15.10.2020 UA-PS-2020-09-29-000014-3 переможцем даного аукціону по лоту № 1: оренда частини нежитлового приміщення з правом продовження чинного договору оренди строком до 01.09.2021, за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, загальною площею 24, 9 кв. м. стала учасниця - ФОП Харченко Я.К.

На виконання протоколу електронного аукціону від 15.10.2020 UA-PS-2020-09-29-000014-3 між Бучанською міською радою (орендодавець), ФОП Харченко Я.К. (орендар) та Відділом культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (балансоутримувач) 12.11.2020 укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 9.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно: частину нежитлового приміщення комунальної власності Бучанської об`єднаної територіальної громади (будівля Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького), за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, площею 24, 9 кв. м., вартість якого становить 596 597, 00 грн (п. 4, 6 розділу І договору).

Майно передається в оренду для використання орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря (п. 7.1 розділу І та п. 1.2 розділу ІІ договору).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.

Розділом 3 договору сторонами погоджено сплату орендної плати, її визначення та порядок сплати.

Згідно із п. 6.1 договору орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення, визначеного у пункті 7 умов.

Відповідно до п. 12.1 договір укладено строком на 1 рік з дати набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню).

12.11.2020 між Відділом культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (балансоутримувач) та ФОП Харченко Я.К. (орендар) підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, відповідно до якого балансоутримувачем передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування майно: загальною та корисною площею об`єкта 24, 9 кв. м. розташованого на 1-му поверсі Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Михайла Гориня, буд. 2, що перебуває на балансі балансоутрнимувача та належить до сфери управління Бучанської міської ради.

Як вказував прокурор у позові, за результатами перевірки на електронному майданчику ТОВ «Держзакупівлі.онлайн», Бучанською окружною прокуратурою Київської області встановлено порушення вимог законодавства України в частині заборони перепрофілювання позашкільних навчальних закладів, їх перепідпорядкування, злиття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду, концесію, відчуження (продажу) землі, майна. Так, заявник зазначав, що ФОП Харченко Я.К., орендуючи спірне приміщення, використовує його не за призначенням, а саме з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо позашкільним навчальним закладом; пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а у своїй господарській діяльності для надання послуг перукарнями та салонами краси.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Харченко Я.К. здійснює господарську діяльність, пов`язану з наданням послуг перукарнями та салонами краси, що підтверджується класифікацією діяльності зазначеною в кодах КВЕД, вказані при її державній реєстрації як фізичної особи-підприємця, а саме: КВЕД 96.02 - надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); КВЕД 47.75 - роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; КВЕД 56.30 - обслуговування напоями.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ФОП Харченко Я.К. використовує орендоване приміщення для здійснення діяльності (надання послуг перукарнями та салонами краси), що не може вважатись використанням об`єкта оренди за освітнім призначенням та не є послугами, пов`язаними із забезпеченням освітнього процесу чи обслуговуванням учасників освітнього процесу, що і стало підставою для позову.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися правовідносини з оренди комунального майна (приміщення). Спір у справі стосується правомірності передання в оренду приміщення, розташованого в позашкільному навчальному закладі.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №1-10/2004).

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

В силу положень ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів справи, власником майна Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького є територіальна громада м. Буча в особі Бучанської міської ради та знаходиться в підпорядкуванні Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради.

Бучанська міська рада, як орган місцевого самоврядування, наділена повноваженнями розпоряджатися комунальною власністю від імені відповідної територіальної громади. Тоді як Бучанська міська об`єднана територіальна громада не є конкретно визначеною зареєстрованою юридичною особою, як наслідок позбавлена права на самостійне звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у виді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем; іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 920/3272/18 та від 31.03.2021 у справі № 922/3272/18.

У даному випадку звернення прокурора спрямоване не інакше як на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання передачі в оренду приміщення об`єкта освіти, що, з огляду на значимість питання забезпечення державою права освіти, і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства, становить суспільний інтерес.

А тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що прокурор правомірно звернувся з позовом до господарського суду.

При цьому посилання скаржника на те, що прокурором порушено «територіальну юрисдикцію», оскільки до суду звернувся керівник окружної прокуратури, а не обласної без звернення до Офісу Генерального прокурора є безпідставними з огляду на приписи ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якою право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Тобто наведена норма передбачає право, зокрема, керівника окружної прокуратури на звернення до суду з господарським позовом без необхідності звернення до Офісу Генерального прокурора. Підзаконний нормативний акт не може суперечити нормам профільного Закону. Посилання скаржника на судову практику, де суб`єктом звернення до суду з позовом був прокурор обласної прокуратури також не спростовує права керівника окружної прокуратури звертатися до суду з господарським позовом, оскільки до господарського суду з позовом може звертатися як керівник обласної прокуратури, так і керівник окружної прокуратури. Звернення ж до суду в інтересах територіальної громади обумовлено неправомірністю дій суб`єкта (на переконання заявника), який мав самостійно звернутися з даним позовом або ж в інтересах якого мав звертатися прокурор. А тому відповідні доводи скаржника визнаються необґрунтованими.

Щодо суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди (найму), за яким відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Як визначено ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 287 Господарського кодексу України орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

Як вбачається з матеріалів справи, частина нежитлового приміщення, що є предметом спірного договору оренди, належить до комунальної власності.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У відповідності до ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних і комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

Так, за приписами ст. 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти; освітня діяльність закладу позашкільної освіти - процес надання знань, формування вмінь і навичок з різних напрямів позашкільної освіти, розвитку інтелектуальних і творчих здібностей, фізичних якостей відповідно до задатків та запитів особи.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про позашкільну освіту» законодавство України про позашкільну освіту базується на Конституції України і складається із Закону України «Про освіту», цього Закону, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах: доступності позашкільної освіти громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; фінансування державних та комунальних закладів позашкільної освіти відповідно до їх структури; добровільності вибору типів закладів позашкільної освіти, форм позашкільного навчання і видів діяльності; науковості; світського характеру освіти у державних і комунальних закладах позашкільної освіти; правового і соціального захисту вихованців, учнів і слухачів в їх прагненні до вільного, різнобічного розвитку особистості; інших принципах, визначених Законом України «Про освіту» (ст. 9 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних закладів позашкільної освіти без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду, концесію, відчуження (продажу) землі, майна. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають позашкільні навчальні заклади та які проводять діяльність у сфері позашкільної освіти, здійснюють управління діяльністю зазначених навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.

Державне управління позашкільною освітою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, органи місцевого самоврядування, як це визначено ч. 2 ст. 10 Закону України «Про позашкільну освіту».

Державний нагляд (контроль) у сфері позашкільної освіти здійснюється відповідно до Закону України «Про освіту» (ч. 4 ст. 10 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Відповідно до ч. 6 ст. 10 цього ж Закону визначено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх компетенції, серед іншого затверджують обсяги фінансування комунальних позашкільних навчальних закладів, забезпечують збереження і зміцнення матеріально-технічної бази позашкільних навчальних закладів, розвиток їх мережі, ефективне використання закріплених за ними земельних ділянок.

Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» визначено, що заклад позашкільної освіти є юридичною особою. Форма власності закладу позашкільної освіти визначається відповідно до законодавства. Статус комунального має заклад позашкільної освіти, заснований на комунальній формі власності.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 22 Закону України «Про освіту» заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти.

Фінансово-господарська діяльність закладу здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про освіту», «Про місцеве самоврядування в Україні», цього Закону та інших нормативно-правових актів, при цьому фінансування комунальних закладів позашкільної освіти здійснюється за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, а також за рахунок додаткових джерел фінансування, не заборонених законодавством України, як це визначено ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про позашкільну освіту».

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що до додаткових джерел фінансування закладу позашкільної освіти, серед іншого, законодавцем віднесено кошти, одержані від надання в оренду приміщень, обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту» заклад позашкільної освіти володіє, користується і розпоряджається майном, земельною ділянкою відповідно до законодавства України. Для здійснення навчально-виховної роботи закладам позашкільної освіти надаються в користування або в оренду спортивні об`єкти, культурні, оздоровчі та інші заклади безоплатно або на пільгових умовах. Порядок надання зазначених об`єктів у користування або в оренду визначається відповідними місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Вимоги до матеріально-технічної бази позашкільного навчального закладу визначаються відповідними будівельними, протипожежними і санітарно-гігієнічними нормами, правилами облаштування та утримання позашкільного навчального закладу, навчальними планами та програмами. До матеріально-технічної бази закладу позашкільної освіти належать приміщення, споруди, обладнання, засоби зв`язку, транспортні засоби, земельні ділянки, рухоме і нерухоме майно, що перебуває у його власності або у повному господарському віданні, оперативному управлінні, орендоване чи надане йому засновником (власником) (ч. 2 ст. 27 Закону України «Про позашкільну освіту»).

Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

Частиною 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» встановлено імперативну законодавчу вимогу, згідно якої об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що вирішальним в аспекті неухильного дотримання приписів ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» є обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісна пов`язаність з навчально-виховним (освітнім) процесом мети такого використання (в тому числі, на умовах оренди).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про освіту» заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність. Освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей. Освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті. Суб`єкт освітньої діяльності - фізична або юридична особа (заклад освіти, підприємство, установа, організація), що провадить освітню діяльність.

Аналіз наведених норм матеріального права (Закону України «Про освіту» та Закону України «Про позашкільну освіту») свідчить, що майно (частина нежитлового приміщення) Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, повинно використовуватись лише та виключно для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що Бучанська дитяча школа мистецтв ім. Левка Ревуцького є позашкільним навчальним закладом, засновником якої є Бучанська міська рада. Даний позашкільний навчальний заклад належить до комунальної власності територіальної громади м. Буча.

Відповідно до інвентаризаційної справи № 2652 на будинок № 2 по вулиці Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня) в місті Буча Київської області, частина нежитлового приміщення площею 24, 9 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Будьонного (на даний час вул. Михайла Гориня), буд. 2, є безпосередньо приміщенням, розташованим в будівлі Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького.

Як було встановлено вище, 12.11.2021 між Бучанською міською радою (орендодавець), ФОП Харченко Я.К. (орендар) та Відділом культури, національностей та релігій Бучанської міської ради (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної громади № 9, відповідно до якого ФОП Харченко Я.К. передано в оренду частину нежитлового приміщення комунальної власності Бучанської об`єднаної територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, орендар не є закладом освіти, не має ліцензії на надання освітніх послуг. Наведені обставини не спростовані скаржником та іншими учасниками справи. Відповідно, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що ФОП Харченко Я.К. не може здійснювати навчально-виховну діяльність та надавати такі послуги.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що ФОП Харченко Я.К. пов`язана з наданням послуг перукарнями та салонами краси, що підтверджується кодами КВЕД при державній реєстрації, як фізичної особи-підприємця, а саме: КВЕД 96.02 - надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); КВЕД 47.75 - роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; КВЕД 56.30 - обслуговування напоями. Тому усні доводи ФОП Харченко Я.К. щодо того, що орендоване приміщення розташоване на першому поверсі і вона не заважає учбовому процесу школи не є підставою для відмови прокурору в позові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Київської області про те, що майно (приміщення) позашкільних навчальних закладів, до яких відноситься Бучанська дитяча школа мистецтв ім. Левка Ревуцького, повинно використовуватись лише та виключно для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності в силу прямої норми ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту».

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що Бучанська міська рада, передаючи частину приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького в оренду ФОП Харченко Я.К., порушила імперативну законодавчу вимогу про заборону використання майна позашкільного навчального закладу в цілях, відмінних від освітніх, що, у свою чергу, має наслідком визнання договору оренди, недійсним відповідно до положень цивільного та господарського законодавства України. При цьому про відповідне порушення свідчить узгоджене сторонами положення договору про те, що майно передається в оренду для використання орендарем за будь-яким цільовим призначенням на розсуд орендаря (п. 7.1 розділу І та п. 1.2 розділу ІІ договору). Наведене положення прямо суперечить нормі спеціального Закону.

При цьому посилання скаржника на положення абзацу 9 п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, яким визначено, що обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально культурного призначення (майна закладів культури, об`єктів спортивної інфраструктури) не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 кв. м) або п`яти років (для об`єктів площею, що становить 500 і більше кв. м), за умови, що це не порушує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та параолімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних є необґрунтованим з огляду на таке.

Пунктом 11 розділу І Санітарного регламенту для закладів загальної середньої освіти, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.09.2020 № 2205, передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання державних та комунальних закладів освіти підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання не за освітнім призначенням, крім випадків передбачених законодавством, не дозволяється.

Відповідно, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що наведені норми передбачають можливість залучення додаткових джерел фінансування навчальних закладів, у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання лише у тому разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі за умови, що їх використання має бути пов`язано з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу.

Аналогічні правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.

Невикористання навчальним закладом приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом. А тому посилання скаржника у вказаній частині відхиляються як необґрунтовані. При цьому доводи скаржника про надання відповідачкою 2 стилістичних послуг є необґрунтованими, оскільки стороною не надано належних доказів того, що такі послуги (дії) не можуть бути надані самим закладом (прийняття на роботу працівника із відповідною освітою, відсутність такого працівника у навчальному закладі, тощо) та, власне, доказів неможливості здійснення діяльності позашкільним навчальним закладом без таких послуг.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького площею 24, 9 кв.м., яке надано в оренду відповідачу 2 згідно зі спірним договором, належить до об`єктів освіти, а тому не підлягає наданню в оренду для інших цілей, а саме надання послуг перукарнями та салонами краси.

Подібна правова позиція з приводу наявності підстав для визнання недійсним договору щодо передачі в оренду об`єкта освіти, який використовується для цілей, не пов`язаних з освітнім процесом та освітньою діяльністю, викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 902/653/17, від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, від 09.08.2018 у справі № 922/2686/15.

Щодо вимоги про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту, як правило, договір найму припиняється.

Нормою ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, визнання недійсним договору оренди є правовим наслідком повернення цього приміщення орендодавцю в порядку і на умовах, які встановлені законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що вимога прокурора про зобов`язання ФОП Харченко Я.К. звільнити частину нежитлового приміщення Бучанської дитячої школи мистецтв ім. Левка Ревуцького, площею 24,9 кв. м., вартістю 596 597, 00 грн, розташованої за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Михайла Гориня (колишня вул. Будьонного), буд. 2, згідно договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Бучанської міської об`єднаної територіальної № 9, укладеного 12.11.2020 між Бучанською міською радою, Відділом культури, національностей та релігії Бучанської міської ради та ФОП Харченко Я.К. та повернення вказаної частини нежитлового приміщення балансоутримувачу - Відділу культури, національностей та релігії Бучанської міської ради за актом приймання-передачі є похідною щодо первісної позовної вимоги, а відтак правомірно задоволена судом першої інстанції. Підстав скасування рішення в цій частині не встановлено.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити частину нежитлового приміщення з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1645/21 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2021 у справі № 911/1645/21 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 28.01.2022.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім