ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/592/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Трохимчук І.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Панов Д.І., ордер серія КС № 536739 від 24.05.2021 (в режимі відеконференції);

від відповідача: Коберський А.П., ордер серія ХМ №024149 від 01.07.2021;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик"

до Дочірнього підприємства "ШПАТ"

про стягнення 298 131,02грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" звернулося до господарського суду з позовом до Дочірнього підприємства "ШПАТ" про стягнення 316 445,02грн, з яких 18 304,00грн основного боргу, 16 773,51грн пені, 4 707,55грн 3% річних, 263 520,00грн штрафу за понаднормове користування вагонами, 12 127,68грн оплати за неочищені вагони, а також 486,44грн пені, 108,65грн 3% річних, 417,19грн інфляційних втрат за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 в частині оплати виконаних робіт (наданих послуг).

В якості правових підстав позову позивач вказує ст.530, 549, 610, 611, 626, 930, 931 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 07.06.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.07.2021.

Ухвалою суду від 06.07.2021 постановлено прийняти до розгляду заяву позивача вх.№02-44/954/21 від 08.06.2021 про зменшення позовних вимог та вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 298 131,02грн, з яких пеня - 16 773,51грн, 3% річних - 4 707,55грн, штраф за понаднормове користування вагонами - 263 520,00грн, оплата за неочищені вагони - 12 127,68грн, пеня за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021 - 486,44грн; 3% річних - 108,65грн, інфляційні витрати - 417,19грн.

Ухвалою суду від 03.11.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/592/21 до судового розгляду по суті; призначити судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 11.01.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням поданих у матеріали справи письмових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.01.2022 проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" (Експедитор, позивач) та Дочірнім підприємством "ШПАТ" (Клієнт, відповідач) укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ (далі - Договір) (а.с. 38-43, т.1).

Відповідно до п.1.1 Договору Клієнт доручає, а Експедитор приймає на себе обов`язки за винагороду, за рахунок та від імені Клієнта здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування вантажів Клієнта залізничним, автомобільним, авіаційним, водним та іншими видами транспорту по території України (крім територій Донецької і Луганської областей, Автономної республіки Крим, тимчасово непідконтрольним державним органам України), країн СНД та інших держав (надалі - "послуги").

Згідно п.1.2 Договору Експедитор може надавати такі види транспортно-експедиційних послуг, як організація перевезення вантажів різними видами транспорту, організація робіт, пов`язаних з прийманням, накопиченням, подрібненням, складуванням, зберіганням, зважуванням, митним оформленням вантажів Клієнта та інше, надавати у користування вагони, а також може укладати договори від свого імені, або вчиняти інші дії, необхідні для виконання зобов`язань, визначених цим договором або окремим Доповненням/додатком.

Маршрут слідування (пункти відправлення та призначення), вид і найменування вантажу, вартість послуг Експедитора зазначаються в Протоколі погодження договірної ціни / Додатку (п.1.3 Договору).

Діяльність Сторін регламентується Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", Цивільним кодексом України, положеннями Статуту залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) та його діючими положеннями, міжурядовими та прикордонними залізничними угодами, конвенціями, національним та міжнародним транспортним правом, законодавчими актами України (п.1.4 Договору).

Пунктом 2.2.1 Договору вказано, що Клієнт зобов`язаний надавати Експедитору письмовий запит - Заявку факсимільним зв`язком (електронною поштовою) на перевезення вантажів з визначенням маршруту перевезення. Заявка надається Клієнтом за 10 (десять) календарних днів до дати початку перевезення.

Згідно п.2.2.2 Договору Клієнт зобов`язаний узгоджувати умови перевезення та підписувати Протокол погодження договірної ціни / Додаток упродовж 2-х днів з моменту отримання його факсимільним зв`язком (електронною поштою).

Відповідно до п.2.2.3 Договору Клієнт зобов`язаний здійснювати своєчасну оплату згідно умов договору, відшкодовувати документально підтверджені додаткові витрати, які поніс Експедитор, виконуючи надане йому Клієнтом доручення, а також сплачувати Експедитору додаткові платежі та збори, не враховані при узгодженні вартості перевезення, необхідність яких виникла в процесі перевезення вантажу.

Також, обов`язком Клієнта згідно умов Договору є здійснення відвантаження та відправлення вантажів у терміни та в обсягах, погоджених з Експедитором (п.2.2.4 Договору).

Крім того, змістом п.2.2.16 Договору передбачено обов`язок Клієнта здійснювати за власний рахунок очищення вагонів після вивантаження у відповідності з нормами чинного законодавства. У разі, якщо діючими, нормативно-правовими актами не передбачено кількість нормативного залишку вантажу, вагон повинен бути очищений до такого стану, який дозволить перевезти в ньому будь-який вантаж, який може перевозитися в даній моделі вагона.

Пунктами 3.1, 3.3, 3.4 Договору визначено, зокрема, що загальна сума, яка сплачується Клієнтом за транспортно-експедиційне обслуговування, зазначається в Протоколі погодження договірної ціни / Додатку та/або в Акті наданих послуг. У випадку виникнення змін на ринку надання аналогічних послуг чи зміни тарифів на вантажні залізничні перевезення, сторони зобов`язуються узгодити нову вартість послуг Експедитора шляхом підписання відповідного Протоколу погодження договірної ціни / Додатку. Загальна сума договору визначається як загальна вартість транспортно-експедиційного обслуговування Клієнта згідно Актів наданих послуг.

Відповідно до п.4.1 Договору, якщо інше не передбачено Протоколом погодження договірної ціни / Додатком, Клієнт здійснює 100% оплату обсягу перевезення вантажів протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати подачі вагонів під навантаження шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі виставлених рахунків. Датою оплати грошових коштів по даному договору є дата їх зарахування на розрахунковий рахунок Експедитор або дата їх списання із розрахункового рахунку Експедитора у випадку повернення передоплати Клієнту.

У разі, якщо вартість транспортно-експедиційного обслуговування, що вказана в Акті наданих послуг, перевищує сплачену Клієнтом суму передоплати, Клієнт сплачує різницю в 3-денний термін з моменту підписання Акту. Моментом підписання Акту наданих послуг є дата Акту, якщо інше не вказано сторонами в самому Акті.

Згідно п.6.2, 6.3, 6.4 Договору надання послуг Експедитором підтверджується Актами наданих послуг, підписаними сторонами, які є невід`ємною частиною договору. Клієнт після отримання Акту наданих послуг, зобов`язаний протягом 3-х робочих днів підписати Акт або в разі наявності зауважень щодо обсягу та/або якості послуг, вартості, направити Експедитору письмову мотивовану відмову від підписання Акту із зазначенням зауважень і підстав для відмови в той же термін. У випадку, якщо відправлений Експедитором Клієнту Акт наданих послуг та (або) Акт звірки ним не підписаний і не заперечений протягом 5 (п`яти) днів з моменту його отримання Клієнтом, він вважається ним прийнятим без змін та підлягає оплаті в повному обсязі протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання Акту.

За змістом п.8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом термінів оплати за послуги, які надає Експедитор, в т.ч. термінів сплати додаткових платежів, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

У випадку допущення Клієнтом (вантажовідправниками, вантажоотримувачами) простою вагонів на станції навантаження/вивантаження, Клієнт сплачує Експедитору штраф за понаднормове користування вагонами у розмірі, встановленому сторонами у Протоколі погодження договірної ціни за добу за один вагон до дати відправлення вагонів, а також відшкодовує інші витрати Експедитора, що виникли у зв`язку із понаднормовим простоєм вагонів (п. 8.7 Договору).

Згідно п.8.20, 8.21 Договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 1 (один) рік з моменту виникнення прострочення. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором встановлюється тривалістю у 1 (один) рік.

Відповідно до п.10.5 Договору вся кореспонденція між сторонами, яка здійснюється засобами електронного зв`язку та надсилається Експедитором з домену: @dendicorp.com вважається надісланою Клієнту від імені Експедитора та, відповідно, кореспонденція, що надсилається Клієнтом з електронної пошти: , вважаєтеся надісланою Експедитору від імені клієнта, в результаті має юридичну силу і може використовуватись при вирішенні спорів у відповідності з розділом 9 договору (п.10.5 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 з можливою його пролонгацією. У тих випадках, коли перевезення заявленого вантажу Клієнтом розпочато в межах терміну дії договору, а закінчується після 31 грудня 2020 року, дія договору автоматично продовжується на весь період перевезення даного вантажу (п.11.1 Договору).

Термін дії договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умови, якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу про відмову від продовження дії договору за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення його дії. Кількість таких автоматичних продовжень терміну дії договору необмежена (п.11.2 Договору).

У матеріалах справи наявні Додатки №2, №4, №5, №6, №7, №8 до Договору №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 на транспортно-експедиційні послуги від 12.07.2020, 05.08.2020, 01.09.2020, 01.11.2020, 01.12.2020, 01.01.2021 - відповідно (а.с. 44-49, т.1), якими сторони передбачили, що вартість перевезення визначається у вигляді ставки за один вагон фактично перевезеного вантажу. Також, встановлено, що за час перебування вагонів на станціях завантаження/розвантаження більше нормативного часу нараховується плата за користування в розмірі 450грн за вагон на добу без ПДВ, та вказано нормативні терміни (після 24 години при навантаженні; після 48 години після вивантаження).

Крім того, позивачем до позовної заяви додано додаткову угоду №2 від 02.11.2020 до договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 (а.с.50,т.1), якою п.4.1 Договору викладено у новій редакції, а саме: "Якщо інше не передбачено Протоколом погодження договірної ціни / Додатком, Клієнт здійснює 100% оплату обсягу перевезення вантажів протягом 50 (п`ятдесяти) календарних днів з дати подачі вагонів під навантаження шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Експедитора на підставі виставлених рахунків. Датою оплати грошових коштів по даному договору є дата їх зарахування на розрахунковий рахунок Експедитор або дата їх списання із розрахункового рахунку Експедитора у випадку повернення передоплати Клієнту".

На виконання умов договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 (з врахуванням додатків та додаткових угод) у період з червня 2020 року по січень 2021 року позивачем надано відповідачу послуги з організації перевезення вантажів зі станції Радулино до станції призначення Київ-Деміївський на загальну суму 4 076 951,68грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 84-120, 123, 127, 129, т.1).

Зазначені вище послуги були оплачені відповідачем у повному обсязі лише 25.05.2021. Таким чином, у зв`язку з невчасними та несистематичними розрахунками ДП "ШПАТ" з ТОВ "ДенДі-ЛОГІСТИК", останнє заявляє вимогу про стягнення 16 773,51грн пені та 4 707,55грн 3% річних за період з липня 2020 року по травень 2021 року.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

За змістом ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 (з врахуванням додаткової угоди №2 від 02.11.2020) строк свого обов`язку з оплати наданих позивачем транспортно-експедиторських послуг вчасно та у повному обсязі не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в тому числі, у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.4, 6 ст.231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як судом зазначалося вище, за змістом п.8.6 Договору у випадку порушення Клієнтом термінів оплати за послуги, які надає Експедитор, в т.ч. термінів сплати додаткових платежів, Клієнт сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Так, п.8.20, 8.21 Договору сторони передбачили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 1 (один) рік з моменту виникнення прострочення. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором встановлюється тривалістю у 1 (один) рік.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, тому заявлені позовні вимоги про стягнення 16 773,51грн пені й 4 707,55грн 3% річних підлягають задоволенню.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафу за понаднормове користування вагонами у листопаді 2020 року-січні 2021 року в розмірі 263 520,00грн.

Дійсно, п.8.7 договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 визначає, що у випадку допущення Клієнтом (вантажовідправниками, вантажоотримувачами) простою вагонів на станції навантаження/вивантаження, Клієнт сплачує Експедитору штраф за понаднормове користування вагонами у розмірі, встановленому сторонами у Протоколі погодження договірної ціни за добу за один вагон до дати відправлення вагонів, а також відшкодовує інші витрати Експедитора, що виникли у зв`язку із понаднормовим простоєм вагонів.

Пунктом 2.2.10 Договору, зокрема, визначено, що термін знаходження вагонів на станціях (навантаження/вивантаження) встановлюється у Протоколі погодження договірної ціни / Д о д а т к у. Якщо інше не узгоджено сторонами, такий термін відраховується з 00год. 00хв. дня, що слідує за днем (датою) прибуття вагонів на станцію, до 24год. 00хв. дня (дати) відправки вагонів зі станції. Простій вагонів вираховується сторонами в добах, при цьому, неповна доба вважається за повну. У цілях достовірного визначення термінів простою при перевезеннях вантажів дата прибуття (дата календарного штемпелю в графі "Дата прибуття" / "Календарний штемпель прибуття вантажу") вагону на станцію призначення (навантаження чи вивантаження) і дата відправки (дата календарного штемпелю в графі "Дата укладення договору перевезення" / "Календарний штемпель станції відправлення") на станцію призначення чи іншу станцію, вказану Експедитором, визначається: на підставі інформаційних джерел, що є у Експедитора (у т.ч. дані ГІОЦ УЗ). У випадку незгоди Клієнта із часом простою, заявленим Експедитором, Клієнт надає Експедитору завірені належним чином копії перевізних документів відносно прибуття вантажу/вагону та прийому вантажу/вагону до перевезення при його відправленні. Сторони підтверджують, що дані відомостей в перевізних документах мають переважне значення перед даними ГІОЦ УЗ, інформаційних звітів (повідомлень) експедиторів, нових інформаційних джерел Експедитора. При ненаданні Клієнтом вищевказаних документів протягом 4 календарних днів з дати виставлення Експедитором рахунку на оплату простою, кількість діб простою вважається визнаною та підтвердженою Клієнтом, а рахунок підлягає оплаті в повному обсязі (п.2.2.10 Договору).

Як судом зазначалося вище, у матеріалах справи наявні, зокрема, Додатки №6, №7, №8 до Договору №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 на транспортно-експедиційні послуги від 01.11.2020 (період дії Додатку - 01.11.2020-31.11.2020), від 01.12.2020 (період дії Додатку - 01.12.2020-31.12.2020) і від 01.01.2021 (період дії Додатку - 01.01.2021-31.01.2021) - відповідно (а.с. 47-49, т.1), якими сторони передбачили, що вартість перевезення визначається у вигляді ставки за один вагон фактично перевезеного вантажу. Також, встановлено, що за час перебування вагонів на станціях завантаження/розвантаження більше нормативного часу нараховується плата за користування в розмірі 450грн за вагон на добу без ПДВ, та вказано нормативні терміни (після 24 години при навантаженні; після 48 години після вивантаження).

Час перебування вагонів на станціях навантаження обчислюється з моменту його передавання під навантаження в порожньому стані з колій станції примикання регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на під`їзну колію замовника по пам`ятці форми ГУ-45, до його здачі на станцію примикання у навантаженому стані. Число, місяць, годину і хвилини передачі кожного порожнього вагону фіксується у Відомостях плати за користування вагонами (форма ГУ-46). При розрахунку часу користування кожна неповна доба округлюється до повної.

На підтвердження факту понаднормового використання вагонів у червні 2020 року-січні 2021 року позивачем подано в матеріали справи Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, виданими Головним інформаційно-обчислювальним центром Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ГІОЦ) (а.с. 153-208, т.2).

Нарахування штрафу за простій вагонів на залізничних станціях позивачем оформлено актами виконаних робіт (наданих послуг) (з додатками) №1080 від 11.12.2020, №1079 від 31.12.2020, №7 від 25.01.2021, №8 від 25.01.2021, №26 від 29.01.2021 (а.с. 131-132, 135-136, 146-147, 149-150, 152-153, т.1), які разом з рахунками на оплату №1160 від 11.12.2020, №1197 від 31.12.2020, №65 від 25.01.2021, №66 від 25.01.2021, №99 від 29.01.2021 (а.с. 130, 134, 145, 148, 151, т.1) направлені відповідачу засобами електронного зв`язку, про що свідчать відповідні роздруківки з електронної пошти (а.с. 133, 137, 143, 154-156, 161-162, т.1), а також додано до письмової вимоги №5-06/1218 від 29.04.2021 (а.с. 54-58, т.1).

Проте, відповідачем вказані вище акти наданих послуг та рахунки залишені без оплати.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за понаднормове користування вагонами суд вважає правомірними та обґрунтованими. Водночас, суд не погоджується з розміром суми штрафу, заявленого ТОВ "ДенДі-Логістик" до стягнення, з наступних підстав.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.4, 6 ст.231 Господарського кодексу України).

Так, пунктом 8.7 договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 сторони визначили, що у випадку допущення Клієнтом (вантажовідправниками, вантажоотримувачами) простою вагонів на станції навантаження/вивантаження, Клієнт сплачує Експедитору штраф за понаднормове користування вагонами у розмірі, встановленому сторонами у Протоколі погодження договірної ціни за добу за один вагон до дати відправлення вагонів, а також відшкодовує інші витрати Експедитора, що виникли у зв`язку із понаднормовим простоєм вагонів.

Варто зауважити, що вказаний пункт міститься в розділі 8 Договору під назвою "Відповідальність сторін" (а.с. 41, т.1).

При цьому, відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 ПКУ.

За змістом ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості н е в к л ю ч а ю т ь с я суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Отже, Податковим Кодексом України, як спеціальним нормативним актом, що визначає будь-які питання щодо оподаткування, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування, не передбачено включення до бази оподаткування податком на додану вартість будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань юридичною особою, а навпаки, прямо зазначено про те, що до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені).

Крім того, варто звернути увагу на те, що в Додатках №6, №7, №8 до Договору №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 на транспортно-експедиційні послуги від 01.11.2020 (період дії Додатку - 01.11.2020-31.11.2020), від 01.12.2020 (період дії Додатку - 01.12.2020-31.12.2020) і від 01.01.2021 (період дії Додатку - 01.01.2021-31.01.2021) - відповідно (а.с. 47-49, т.1), якими сторони передбачили, що вартість перевезення визначається у вигляді ставки за один вагон фактично перевезеного вантажу, встановлено, що за час перебування вагонів на станціях завантаження/розвантаження більше нормативного часу нараховується плата за користування в розмірі 450грн за вагон на добу б е з П Д В , та вказано нормативні терміни (після 24 години при навантаженні; після 48 години після вивантаження).

Водночас, як вбачається з поданих позивачем актів виконаних робіт (наданих послуг) №1080 від 11.12.2020, №1079 від 31.12.2020, №7 від 25.01.2021, №8 від 25.01.2021, №26 від 29.01.2021 (а.с. 131-132, 135-136, 146-147, 149-150, 152-153, т.1), останнім на суму штрафу за понаднормове користування вагонами додатково нараховано ще суму ПДВ.

Таким чином, з врахуванням зазначеного вище, суд вважає за доцільне здійснити перерахунок розміру штрафу за понаднормове користування вагонами. Отже, сума штрафу (за виключенням ПДВ) за актами виконаних робіт (наданих послуг) №1080 від 11.12.2020, №1079 від 31.12.2020, №7 від 25.01.2021, №8 від 25.01.2021, №26 від 29.01.2021 (з додатками) та з врахуванням Відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, виданими Головним інформаційно-обчислювальним центром Акціонерного товариства "Українська залізниця", яка підлягає до стягнення, становить 219 600,00грн (11 700,00грн + 19 350,00грн + 18 900,00грн + 80 550,00грн + 89 100,00грн).

Судом критично оцінюються посилання відповідача, в якості заперечень проти вимоги щодо стягнення штрафу за понаднормове використання вагонів, на не встановлення сторонами розміру даного штрафу та безпідставність його нарахування, з огляду на наступне.

Як судом зазначалося вище, пунктом 8.7 договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 передбачено, що у випадку допущення Клієнтом (вантажовідправниками, вантажоотримувачами) простою вагонів на станції навантаження/вивантаження, Клієнт сплачує Експедитору штраф за понаднормове користування вагонами у розмірі, встановленому сторонами у Протоколі погодження договірної ціни за добу за один вагон до дати відправлення вагонів, а також відшкодовує інші витрати Експедитора, що виникли у зв`язку із понаднормовим простоєм вагонів.

Дійсно, у матеріалах справи відсутні Протоколи погодження договірної ціни з визначеними розмірами штрафу за понаднормове користування вагонами, що не заперечується і самим позивачем.

Разом з тим, позивачем в обґрунтування розміру згаданого штрафу надано Додатки №6, №7, №8 до Договору №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 на транспортно-експедиційні послуги від 01.11.2020 (період дії Додатку - 01.11.2020-31.11.2020), від 01.12.2020 (період дії Додатку - 01.12.2020-31.12.2020) і від 01.01.2021 (період дії Додатку - 01.01.2021-31.01.2021) - відповідно (а.с. 47-49, т.1), якими сторони передбачили, що вартість перевезення визначається у вигляді ставки за один вагон фактично перевезеного вантажу. Також, встановлено, що за час перебування вагонів на станціях завантаження/розвантаження більше нормативного часу нараховується плата за користування в р о з м і р і 4 5 0 г р н за вагон на добу без ПДВ, та вказано нормативні терміни (після 24 години при навантаженні; після 48 години після вивантаження).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Додаток №6 від 01.11.2020 підписаний повноважними представниками сторін (а.с.47, т.1), а Додатки №7 від 01.12.2020 та №8 від 01.01.2021 посвідчені лише позивачем. Водночас, судом встановлено, що вказані Додатки фактично схвалені відповідачем, позаяк надіслані (з врахуванням, у тому числі, встановленої ними вартості перевезення) акти наданих позивачем транспортно-експедиторських послуг за період червень 2020 року - січень 2021 року станом на день звернення ТОВ "ДенДі-Логістик" оплачені відповідачем в повному обсязі.

Окрім того, згідно п.8.11 Договору сплата Клієнтом штрафів, передбачених даним договором, а також компенсація документально підтверджених витрат Експедитора, що виникли в останнього через неналежне виконання Клієнтом своїх зобов`язань за договором, здійснюється Клієнтом на підставі р а х у н к у Експедитора протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту його отримання, з прикладенням розрахунку штрафу, для компенсації витрат - підтверджуючих документів.

Так, позивачем засобами електронного зв`язку направлені відповідачу рахунки на оплату №1160 від 11.12.2020, №1197 від 31.12.2020, №65 від 25.01.2021, №66 від 25.01.2021, №99 від 29.01.2021 (а.с. 130, 134, 145, 148, 151, т.1), про що свідчать відповідні роздруківки (а.с. 133, 137, 143, 154-156, 161-162, т.1) та про що суд зазначав вище. При цьому, варто зауважити, що підставою оформлення останніх є саме понаднормове користування вагонами. Вказані рахунки відповідачем отримані, що підтверджується змістом наявного у справі листування сторін щодо спірних правовідносин (а.с.138-144, 156, 157, 160, т.1).

При цьому, в якості причин періодичних фактів простою вагонів на залізничних станціях у листопаді 2020 року-січні 2021 року відповідач у зазначених вище листах, адресованих позивачу, вказує на різні форс-мажорні обставини чи вину третіх осіб, тим самим визнає наявність цих фактів. Водночас, п.8.7 Договору не ставить у залежність нарахування штрафу за понаднормове використання вагонів від вини саме відповідача як Клієнта за цим договором. Тобто, сам факт допущення простою вагонів на станціях навантаження/вивантаження є підставою для сплати штрафу Клієнтом.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача оплати за неочищені вагони в розмірі 12 127,68грн, пені за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021 в сумі 486,44грн, 108,65грн 3% річних і 417,19грн інфляційних втрат.

Дійсно, пунктом 8.16 договору транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів №12062020-ПВ/ТЕ від 12.06.2020 сторони передбачили, що у випадку неочищення вагонів Клієнтом, всупереч п.2.2.15 Договору, Клієнт оплачує вартість залізничного тарифу від залізничної станції, на якій було зафіксовано неочищення вагонів, до місця проведення очистки, а також від місця проведення очистки, а також від місця проведення очистки до залізничної станції навантаження. Клієнт компенсує вартість очищення вагонів у місці проведення очистки, сплачує добову вартість користування за кожен вагон, вказаний в абз.1 цього пункту,/ з моменту відправки вагонів у неочищеному стані із залізничної станції вивантаження до місця наступного навантаження.

Разом з тим, п.2.2.3 Договору Клієнт зобов`язаний здійснювати своєчасну оплату згідно умов договору, відшкодовувати д о к у м е н т а л ь н о п і д т в е р д ж е н і д о д а т к о в і в и т р а т и, які поніс Експедитор, виконуючи надане йому Клієнтом доручення, а також сплачувати Експедитору додаткові платежі та збори, не враховані при узгодженні вартості перевезення, необхідність яких виникла в процесі перевезення вантажу.

Позивачем в обґрунтування вимоги щодо стягнення оплати за неочищення вагонів у матеріали справи подано акт від 29.01.2021 (а.с. 166, т.1), залізничні накладні №34975417, №34975375, №34975359, №34975342, №34975409, №34975383 (а.с. 29-34, т.2), та оформлені на їх основі акт виконаних робіт (наданих послуг) №31 від 31.01.2021 (а.с. 164-165, т.1) і рахунок на оплату №98 від 31.01.2021 (а.с. 163, т.1).

Водночас, судом встановлено, що акт від 29.01.2021 (а.с. 166, т.1) складено в односторонньому порядку представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (яке не є учасником спору в даній справі). Також, не можна вважати належним доказом додані копії фото, оскільки з них взагалі не видається можливим встановити будь-які данні (а.с. 167-168, т.1).

Окрім того, з поданих позивачем у матеріали справи залізничних накладних №34975417, №34975375, №34975359, №34975342, №34975409, №34975383 (а.с. 29-34, т.2) не вбачається факту відправлення відповідних вагонів у неочищеному стані. Зазначено лише: "З-під глина фарфорова (каолін)".

Інших підтверджуючих документів допущення відповідачем порушення правил користування залізничними вагонами (приміром, складених АТ "Українська залізниця" актів загальної форми чи комерційних актів з цього приводу) позивачем не надано.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт передачі відповідачем неочищених вагонів. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача оплати за неочищені вагони в розмірі 12 127,68грн не підлягає задоволенню, як і вимоги щодо стягнення з відповідача пені за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021 в сумі 486,44грн, 108,65грн 3% річних і 417,19грн інфляційних втрат, котрі є похідними від вимоги про стягнення з відповідача оплати за неочищені вагони.

Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, а саме: в частині вимог про стягнення 16 773,51грн пені, 4 707,55грн 3% річних, 219 600,00грн штрафу за понаднормове користування вагонами. У частині вимог щодо стягнення 43 920,00грн штрафу за понаднормове користування вагонами, 12 127,68грн оплати за неочищені вагони, 486,44грн пені за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021, 108,65грн 3% річних, 417,19грн інфляційних втрат суд відмовляє в позові.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, зокрема, задоволення позову частково, судовий збір покладається на відповідача в розмірі, пропорційному сумі задоволених позовних вимог.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 16 000,00грн, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 60 000,00грн представником відповідача подано копію договору (угоди) про надання правової допомоги від 17.10.2020 (а.с. 44-45, т.3), копію додаткової угоди №09042021 від 09.04.2021 до даного договору (а.с.46, т.3), копію ордеру серії КС №536739 на ім`я Панова Дмитра Ігоровича (а.с. 218, т.1); копію акту наданих послуг від 03.12.2021 договору (угоди) про надання правової допомоги від 17.10.2020 за ведення справи, визначеної у додатковій угоді №09042021 від 09.04.2021 (а.с. 47, т.3).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - о б ґ р у н т о в а н и м; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума о б ґ р у н т о в а н о ю.

Як висловився Конституційний Суд у п.3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами й може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин з іншими суб`єктами права. Також, Конституційний Суд України зазначив і те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також, факт відкладення підготовчих засідань у даній справі, в тому числі, у зв`язку з необхідністю витребування від позивача додаткових доказів, та визнанням судом необов`язковою явки повноважного представника позивача, з огляду на принцип співмірності розміру адвокатських послуг, а також принцип пропорційності розміру задоволених позовних вимог (ч.4 ст.129 ГПК України), суд приходить до висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 30 000,00грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "ШПАТ" (12737, Житомирська область, Баранівський район, с. Йосипівка, вул. Щукіна, буд. 25; ідентифікаційний код 24705521) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДенДі-Логістик" (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд.14/55; ідентифікаційний код 41342063):

- 16 773,51грн пені;

- 4 707,55грн 3% річних;

- 219 600,00грн штрафу за понаднормове користування вагонами;

- 3 838,23грн судового збору;

- 30 000,00 витрат на професійну правову допомогу.

3. Відмовити в позові в частині вимог про стягнення 43 920,00грн штрафу за понаднормове користування вагонами, 12 127,68грн оплати за неочищені вагони, 486,44грн пені за актом наданих послуг №31 від 31.01.2021, 108,65грн 3% річних, 417,19грн інфляційних втрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.01.22

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд.14/55, поверх 4) (рек. з пов.) та на електронну пошту:

3 - відповідачу (12737, Житомирська область, Баранівський район, с. Йосипівка, вул. Щукіна, буд.25) (рек. з

пов.) та на електронну пошту: ;