ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. Справа№ 927/501/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 24.01.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" апеляційну скаргу Фермерського господарства "Черниське"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 (повний текст складено 27.09.2021)

у справі №927/501/21 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор плант"

до Фермерського господарства "Черниське"

про стягнення 1 869 426 грн 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства "Черниське" (далі - відповідач) про стягнення 1 869 426 грн 75 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем договірних зобов`язань за договором договору поставки №44-06-20 купівлі-продажу товару від 04.06.2020 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 1 869 426 грн 75 коп., з яких: 1 438 020 грн 58 коп.- основного боргу, 431 406 грн 75 коп. - штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства "Черниське", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" заборгованість у сумі 1 438 020 грн 58 коп., штраф у сумі 431 406 грн 17 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 28 041 грн 41коп.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач своє зобов`язання щодо оплати отриманого товару в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу до 5%, суд вказав, що нарахований позивачем штраф підлягає стягненню за сам факт допущення відповідачем порушення, незалежно від того, чи завдано позивачу у зв`язку з цим збитків, оскільки останній є також господарюючим суб`єктом, як і відповідач, та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Крім того, гарантій лист від 07.06.2021, надісланий відповідачем на адресу позивача з метою врегулювання спору, де відповідач гарантував, що після закінчення сезону збору врожаю рапсу у 2021 сплатить заборгованість у строк до 31.07.2021 - 1000000 грн, до 31.08.2021 - 438020,58 грн, був залишений відповідачем без виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Черниське" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення з Фермерського господарства "Черниське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" 431 406,17 грн штрафу та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу до 5% від заявленого до стягнення, а саме до 21570,30 грн, в іншій частині - рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання позивачу були спричинені будь-які збитки.

Скаржник наголошує, що сплата штрафу в розмірі 431 406,17 грн становитиме для фермерського господарства непомірний тягар та призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, оскільки із стягнутих судом першої інстанції коштів 30% становлять штрафні санкції.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 06.12.2021, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що згідно із платіжним дорученням №188 від 02.11.2020 відповідач оплатив кошти за отриманий товар лише на суму 200 000 грн. Заборгованість у розмірі 1 438 020,58 грн до даного часу не оплачена (більше року). Крім того, у гарантійному листі від 07.06.2021 ФГ "Черниське" гарантувало проведення остаточного розрахунку в строк до 31.08.2021. Проте, з 02.11.2020 відповідач не провів жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, незважаючи на закінчення вже чергового сезону збирання врожаю.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Черниське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021у справі №927/501/21 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Черниське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021у справі №927/501/21 та призначено розгляд справи на 13.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 задоволено клопотання представника Фермерського господарства "Черниське" про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи №927/501/21 на 24.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Явка представників сторін

Позивач у судове засідання, призначене на 24.01.2022, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 24.01.2022 в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con" підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати в частині стягнення з Фермерського господарства "Черниське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" 431 406,17 грн штрафу та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу до 5% від заявленого до стягнення, а саме до 21570,30 грн, в іншій частині - рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" (продавець) та Фермерським господарством "Черниське" (покупець) укладено договір поставки купівлі-продажу №44-06-20 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, передати у власність покупця мікродобрива "Силач" , "Новатор" та регулятор росту рослин "Лідер Пульс" (надалі за текстом - "товар"), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно із пунктом 1.2, 1.3 договору сторони домовилися про те, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю виміру, вартість товару та термін його оплати, термін поставки покупцю та базис поставки товару, а також інші умови будуть встановлені за згодою сторін у додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного договору. Поставка товару здійснюється партіями. Партією товару вважається кількість товару, що вказана в конкретній специфікації.

Ціна товару та його загальна вартість погоджується сторонами та вказується в відповідних специфікаціях. Після підписання сторонами відповідних специфікацій, ціна на товар вважається погодженою та змінюватися не може, окрім випадків коли сторони підписали відповідну додаткову угоду про зміну ціни на товар. Ціна договору становить загальну суму вартості товару за всіма специфікаціями до договору (п. 3.1, 3.3 договору).

Сторони у пункті 4.4 договору встановили, що умови оплати за товар визначаються у специфікаціях на поставку до даного договору.

У день оплати покупець повідомляє продавця про готовність до оплати партії товару, а продавець надає рахунок до сплати, з урахуванням умов розділу 3 договору (п. 4.3 договору).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що перехід права власності на товар, ризик випадкового знищення або пошкодження товару від продавця до покупця відбувається в момент отримання ним товару і супровідних документів, якщо інше не передбачено специфікацією.

У випадку порушення покупцем строків оплати товару згідно з п. 4.1 даного договору покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення оплати. За затримку оплати товару більше ніж на 7 (сім) календарних днів, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 30% від суми несплаченого боргу (п. 7.3 договору).

Договір набирає сили з моменту підписання вповноваженими представникам сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за договором - до повного їх виконання (п. 10.1 договору).

Сторонами договору підписано специфікації до договору №1-13.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" на адресу Фермерського господарства "Черниське" надіслав претензії №01 від 09.03.2021 з вимогою сплатити наявну заборгованість. Проте, вказана претенція залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Звертаючись з позовною заявою, позивач посилався на порушення відповідачем договірних зобов`язань за договором договору поставки №44-06-20 купівлі-продажу товару від 04.06.2020 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача 1 869 426 грн 75 коп., з яких: 1 438 020 грн 58 коп.- заборгованості, 431 406 грн 75 коп. - штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає справу №927/501/21 у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині відмови у зменшенні розміру штрафу до 5% від заявленого до стягнення, а саме до 21 570,30 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новатор плант" та Фермерським господарством "Черниське", за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частини 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд першої інстанції встановив, що на виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними на загальну суму 1638020, 58 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату поставленого товару на загальну суму 200000 грн 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням №188 від 02.11.2020.

Решта вартості поставленого товару за видатковими накладними у визначений п. 4.1 договору та специфікаціями строк відповідач не сплатив, у зв`язку з чим, сума заборгованості склала 1438020,58 грн.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 1438020,58 грн.

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором на підставі пункту 7.3 позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 30% від суми несплаченого боргу у загальному розмірі 431406,17 грн.

Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок штрафу, наведений позивачем, дійшов висновку, що сума штрафу у розмірі 431406,17 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач у відзиві на позов просить суд зменшити розмір штрафу до 5%.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу до 5%, суд вказав, що нарахований позивачем штраф підлягає стягненню за сам факт допущення відповідачем порушення, незалежно від того, чи завдано позивачу у зв`язку з цим збитків, оскільки останній є таким само господарюючим суб`єктом, як і відповідач, та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Крім того, гарантій лист від 07.06.2021, надісланий відповідачем на адресу позивача з метою врегулювання спору, де відповідач гарантував, що після закінчення сезону збору врожаю рапсу у 2021 сплатить заборгованість у строк до 31.07.2021 - 1000000 грн, до 31.08.2021 - 438020,58 грн, був залишений відповідачем без виконання.

Оскаржуючи рішення місцевого господарського суду в частині відмови у зменшенні розміру штрафу до 5% від заявленого до стягнення, а саме до 21570,30 грн, відповідач стверджує про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання позивачу були спричинені будь-які збитки. Крім того, сплата штрафу в розмірі 431 406,17 грн становитиме для фермерського господарства непомірний тягар та призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, оскільки із стягнутих судом першої інстанції коштів 30% становлять штрафні санкції.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, можливість звільнення боржника від сплати штрафних санкцій взагалі, нарахованих кредитором за порушення ним свого зобов`язання, чинним законодавством не передбачена.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19.

Дослідивши матеріали справи та доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що позивач, як і відповідач, є господарюючим суб`єктом та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Отже, нараховані позивачем штрафні санкції підлягають стягненню за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано позивачу у зв`язку з цим збитків.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що гарантій лист від 07.06.2021, надісланий відповідачем на адресу позивача з метою врегулювання спору, де відповідач гарантував, що після закінчення сезону збору врожаю рапсу у 2021 році сплатить заборгованість у строк до 31.07.2021 - 1000000 грн, до 31.08.2021 - 438020,58 грн, був залишений відповідачем без виконання. Отже, будь-яких дій щодо погашення заборгованості відповідачем вчинено не було.

З урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства України, встановивши відсутність доказів на підтвердження обставин, які мають істотне значення та які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фермерського господарства "Черниське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 у справі №927/501/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 у справі №927/501/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Черниське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 у справі №927/501/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2021 у справі №927/501/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Фермерське господарство "Черниське".

4. Матеріали справи №927/501/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 25.01.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім