ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Справа№ 920/1160/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи Приватного підприємства «Агротемп»

на ухвала Господарського суду Сумської області від 27.10.2021, повний текст складено та підписано 27.10.2021

у справі № 920/1160/21 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Приватного підприємства «Агротемп»

до Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області

про стягнення 304 676,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне підприємство «Агротемп» 25.10.2021 звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача на свою користь 243351 грн 60 коп. основної заборгованості , 44290 грн 00 коп. пені, 17034 грн 60 коп. штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів надання послуг: від 03.09.2019, від 12.09.2019, від 19.09.2019, від 26.09.2019, від 03.10.2019.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі №920/1160/21 позовну заяву № б/н від 20.10.2021 (вх. №3854 від 25.10.2021) Приватного підприємства «Агротемп» до Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про стягнення 304 676 грн 20 коп. повернуто заявнику на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та ускладнить вирішення спору в межах однієї справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Приватне підприємство «Агротемп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 у справі №920/1160/21, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Сумської області та для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Підставою для скасування ухвали скаржник зазначив порушення норм процесуального права, зокрема, статей 173, 174 ГПК України.

При цьому апелянт зазначив, що судом залишено поза увагою те, що заявлені позовні вимоги, а саме, стягнення заборгованості за договорами поставки, пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами. Скаржник зазначає, що відповідні договори є тотожними, укладені між тими ж контрагентами. Такі вимоги пов`язані між собою як підставою їх виникнення, так і поданими доказами, обґрунтовані одними і тими ж обставинами, одним і тим самим способом захисту права.

На думку скаржника, судом порушено принцип процесуальної економії, що призведе до тривалого затягування вирішення спору, та обмежено позивача у праві на судовий захист.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Про відкриття апеляційного провадження товариство повідомлене належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням №043, згідно якого вбачається отримання ухвали суду завчасно.

Таким чином, судом апеляційної інстанції були здійснені всі необхідні заходи щодо повідомлення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області про відкриття апеляційного провадження на оскаржувану ухвалу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 12.11.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 постановлено витребувати у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1160/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №920/1160/21. Копію ухвали суду скеровано до суду першої інстанції.

29.11.2021 матеріали справи №920/1160/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 поновлено Приватному підприємству «Агротемп» пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі №920/1160/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агротемп» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі №920/1160/21. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано Приватне підприємство «Агротемп» надати суду матеріали позовної заяви з додатками в тому об`ємі та кількості, як було подано до суду першої інстанції у строк до 17.12.2021. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 29.12.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі до 29.12.2021.

Частиною 2 статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що оскаржується ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), вказана справа, у відповідності до приписів ГПК України, підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу у даній справі скасувати, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу у розмірі 243 351 грн 60 коп та штрафні санкції по п`яти окремих договорах надання послуг.

Зокрема, позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем договорів надання послуг від 03.09.2019, від 12.09.2019, від 19.09.2019, від 26.09.2019, від 03.10.2019 в частині здійснення розрахунків.

Так, суд першої інстанції, дослідивши зазначені договори та подані докази дійшов висновку, що позовні вимоги є неоднорідними та підлягають роз`єднанню, оскільки вищезазначені договори, незважаючи на однаковий суб`єктивний склад, породжують різні взаємні права та обов`язки, підтверджуються різними доказами, а не одним доказом. Заявлені вимоги також не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки дані договори не є основними та похідними договорами по відношенню один до одного, а є п`ятьма окремими договорами.

Також суд вказав, що матеріали позовної заяви свідчать про об`ємність заявлених вимог, їх сумісний розгляд суттєво утруднить вирішення спору. Роз`єднання позовних вимог прискорить вирішення спору, а з`ясування прав та взаємовідносин між сторонами потребує дослідження різних доказів, а тому мають вирішуватись в різних позовних провадженнях.

Пославшись на зазначене, суд зауважив, що хоча сторонами правовідносин є одні й ті ж особи, проте фактично позивачем заявлено вимоги про стягнення по п`ятьох договорах, і судом має бути надана правова оцінка правовідносинам сторін по кожному із договорів, досліджено строки дії договорів, відповідність первинних документів умовам правочинів, докази надання послуг, їх часткової оплати, строки оплати та періоди прострочення, тому суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить й затягне вирішення спору.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання вимог, то суд дійшов висновку позовну заяву повернути позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Такий висновок суд апеляційної інстанції вважає помилковим з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок об`єднання позовних вимог визначено у статті 173 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною другою статті 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно з пунктом другим частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. (див. пункт 17 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №914/2191/18). При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Враховуючи вищенаведені правила застосування норм процесуального права, та, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо порушення правил об`єднання вимог в позовній заяві, пославшись виключно на те, що в одній позовній заяві об`єднані вимоги, які пред`явлені за п`ятьма різними договорами та які ґрунтуються на різних доказах, що підлягають дослідженню для встановлення підстав права на стягнення коштів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягненняборгу у розмірі 243 351 грн 60 коп та штрафні санкції, пред`явлені по п`яти окремих договорах надання послуг. Означені договори є однотипними за змістом та предметом. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви, окрім договорів, додано копії актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В від 23.11.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, договірну ціну, дефектні акти, зведені кошториси розрахунку вартості, відомості ресурсів до локального кошторису, розрахунки загальновиробничих витрат до локального кошторису, податкові накладні, також подано претензії надіслані сільській раді, акти звірки взаєморозрахунків від 243351,60 грн від 02.12.2020, від 24.04.2021, претензію до Роменської міської ради від 19.04.2021, акт звірки взаєморозрахунків і ці всі документи, як зазначає позивач, стосуються вказаних договорів.

Таким чином, у конкретному випадку необхідність заявлення однієї позовної вимоги про стягнення грошових коштів, яка має однакові підстави виникнення, частково обґрунтовано позивачем пов`язаністю поданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

До того ж, у даному випадку щодо доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, суд першої інстанції, обмежився виключно посиланням, що такі докази є різними, оскільки складені на виконання кожного договору окремо, що утруднить та затягне вирішення спору. Разом з тим, суд міг використати свої повноваження, здійснити оцінку доказів з точки зору формального підтвердження позивачем своїх позовних вимог, та в разі наявності процесуальних зауважень залишити позовну заяву без руху з підстав ст.164, 174 ГПК України для усунення визначених недоліків.

Слід також зазначити, що місцевим господарським судом, зазначаючи, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог, не було враховано положення частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. (Відповідну правову позицію також викладено у постанові Верховного суду від 22.01.2019 у справі № 910/16706/17, в ухвалі Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 915/1306/18)

Посилання суду першої інстанції в ухвалі на те, що попри те, що сторонами правовідносин є одні й ті ж особи, проте, враховуючи різні докази, сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить й затягне вирішення спору є безпідставним, оскільки таке право суду було передбачено та закріплено в ст. 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) та пункті 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Проте, на час постановлення оскаржуваної ухвали статтею 174 ГПК України (в редакції після 15.12.2017), на відміну від статті 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднює вирішення спору. (Аалогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 905/2043/18, від 10.05.2018 у справі № 918/1/18 )

Будь-яких інших підстав повернення позовної заяви судом в оскарженій ухвалі не зазначено.

Застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні від 08.12.2016 у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України" (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви (скарги) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст. 271 ГПК України).

З огляду на наведені норми процесуального права, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, враховуючи встановлення судом апеляційної інстанції обставини порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до місцевого суду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 27.10.2021 у справі №920/1160/21 скасувати. Справу направити для розгляду до Господарського суду Сумської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков