ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Справа №910/18794/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-24"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021

у справі №910/18794/20 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-24"

про стягнення 79 521,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - ПАТ "АК "Київводоканал") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-24" (далі - ЖБК "Арсеналець-24") заборгованості у розмірі 79 521,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ "АК "Київводоканал" посилається на неналежне виконання ЖБК "Арсеналець-24" зобов`язань за договором на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 04.02.2014 №11837/4-04, в частині своєчасного проведення розрахунків за отримані останнім послуги, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 59 803,41 грн основного боргу, 2 168,42 грн трьох процентів річних, 444,42 грн інфляційних втрат, 11 124,49 грн пені, 5 980,34 грн штрафу, а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. Закрито провадження по справі №910/18794/20 в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 59 803,41 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 444,42 грн інфляційних втрат, 2 168,42 грн трьох процентів річних, 11 124,49 грн пені, 5 980,34 грн штрафу, а також судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані ПАТ "АК "Київводоканал" послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі у строк визначений спірним договором. В той же час, суд дійшов до висновку про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, оскільки в процесі розгляду судом першої інстанції даної справи відповідач оплатив вказану заборгованість. При цьому, судом визнано обґрунтованими розрахунки трьох процентів річних, інфляційних втрат, штрафу та пені.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ЖБК "Арсеналець-24" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/18794/20 скасувати та ухвалити, в цій частині, нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та стягнення судового збору, у зв`язку з нез`ясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ЖБК "Арсеналець-24" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 надходження матеріалів справи №910/18794/21 до Північного апеляційного господарського суду.

17 листопада 2021 року на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/18497/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 року поновлено ЖБК "Арсеналець-24" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/18794/20. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 до закінчення апеляційного провадження у даній справі. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

6 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

15 грудня 2021 року до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив долучити до матеріалів справи копію відповіді Акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 28.10.2021 №11/73552.

23 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь відповідача на відзив від 17.12.2021, в якій останній навів аргументи на спростування викладених позивачем у відзиві обставин.

28 грудня 2021 року на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення щодо клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відмовлено ПАТ "АК "Київводоканал" в задоволенні клопотання про розгляд даної апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 04.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", яке в подальшому змінило своє найменування на ПАТ "АК "Київводоканал", та ЖБК "Арсеналець-24" укладено договір №11837/4-04 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі, за умовами якого позивач зобов`язується надавати відповідачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації міста Києва.

Вищезазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору облік поставленої води здійснюється за показами засобу обліку, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила користування). У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показів всіх засобів обліку, зареєстрованих за абонентом.

Зняття показів засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, що зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п. 2.1.2 Договору).

Пунктом 2.1.4 договору встановлено, що кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування.

Відповідно до пункту 2.1.6 договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця, та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акта звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків у відповідних періодах вважаються безумовно погодженими абонентом.

За умовами пункту 2.2.1 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва, відповідно до встановлених тарифів.

Згідно з пунктом 2.2.2 договору, у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

Відповідно до пункту 2.2.3 договору, в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг.

Договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення (пункт 7.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем, у період з 01.07.2018 по 31.08.2020, надано відповідачу послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі у розмірі 379 233,78 грн, з яких сплачено 319 931,76 грн, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 59 803,41 грн (з врахуванням перерахунків на суму 500,39 грн).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Колегією суддів встановлено, що у спірний період правовідносини між сторонами також регулювалися Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" (далі - Закон).

Статтею 1 Закону встановлено, що централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

Згідно зі статтею 22 Закону споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, оскільки в процесі розгляду Господарським судом міста Києва даної справи, відповідач оплатив вказану заборгованість. Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи.

Рішення місцевого господарського суду оскаржується позивачем в частині стягнення трьох процентів річних у розмірі 2 168,42 грн, інфляційних втрат в сумі 444,42 грн, пені в розмірі 11 124,49 грн, штрафу в сумі 5 980,34 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Крім того, у вказаному пункті договору сторони, в порядку частини 6 статті 232 ГК України, погодили збільшення строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та встановили, що нарахування пені припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.6 договору, за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми, яку відмовився сплатити.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені та штрафу, погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 5 980,34 грн штрафу та 11 124,49 грн пені, нарахованої згідно з наданим позивачем розрахунком.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, заявлені ПАТ "АК "Київводоканал" до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум компенсаційних виплат підлягають задоволенню.

Заперечень щодо невірності розрахунків штрафу, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних доводи апеляційної скарги не містять.

Доводи відповідача щодо неотримання розрахункових документів спростовується наступним.

У спірний період, позивач щомісячно за допомогою електронних обчислювальних машин надсилав до банківської установи платіжні документи на оплату наданих відповідачу послуг. В свою чергу, банківська установа позивача, за допомогою системи електронних платежів НБУ, направляла в електронному вигляді вказані платіжні документи до банківської установи відповідача на вказані ЖБК "Арсеналець-24" реквізити: р/р НОМЕР_1 , АТ "Укрсіббанк", МФО 351005. На підтвердження даної обставини позивач надав довідку від 126.10.2020 №55/9-1476 з реєстром платіжних повідомлень, які надсилались до банківської установи відповідача за вказаними у договорі реквізитами.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 2.2.3 спірного договору, в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг

Крім того, платіжні документи формуються після зняття показників з приладів обліку, яке проводиться спільно з представником відповідача, тому відповідачу було відомо про час формування платіжних документів та він не був позбавлений можливості самостійно щомісячно отримувати їх паперові копії у позивача.

Посилання відповідача на безпідставне стягнення з останнього всієї суми судового збору не береться апеляційним судом до уваги, оскільки згідно зі статтею 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення та не прийняті до уваги як обґрунтовані та такі, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/18794/20 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги ЖБК "Арсеналець-24" витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-24" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/18794/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/18794/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 у справі №910/18794/20.

5. Матеріали справи №910/18794/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран