УХВАЛА

м. Київ

27.01.2022Справа № 910/47/22

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг»
простягнення 22 601,26 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» (надалі - ТДВ «Страхова компанія «Оберіг») про стягнення 22 601,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 22.07.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Оберіг» згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202876610, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування йому збитків у розмірі 22 601,26 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

20.01.2022 через канцелярію суду від ТДВ «Страхова компанія «Оберіг» надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій позивач зазначає про те, що відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 22 601,26 грн., яка заявлена у даній справі.

На підтвердження сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 22 601,26 грн. відповідачем надано копію платіжного доручення №11271 від 11.01.2022 на суму 22 601,26 грн.

Із вказаного платіжного доручення вбачається, що відповідачем повністю сплачено заявлену до стягнення у даній справі суму страхового відшкодування, а відтак предмет спору у даній справі відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, у зв`язку із сплатою відповідачем позивачу заявленої до стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 22 601,26 грн., провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Стосовно вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 129 господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В позовній заяві позивач, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19), зазначає про те, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування, тобто обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування не передбачено, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутись із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 вказаного закону, чи звернутись безпосередньо до суду, а відтак позивач без звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся безпосередньо до суду із даною позовною заявою.

На переконання суду, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки на вчинення певних дій (звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, строк розгляду даної заяви, строк для здійснення страхової виплати тощо) зумовлені суттю та специфікою страхової діяльності - страховик за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ не являється учасником делікту та фактично на оплатній основі відповідає в певній частині шкоди за вчинення винною особою правопорушення.

Відтак, законодавець, встановлюючи відповідні строки (строк в один рік з дати настання ДТП для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування; 90 днів з моменту одержання заяви для здійснення виплати страхового відшкодування та відповідних документів), мав на меті забезпечити можливість страховику (який, на відміну від страховика за договором КАСКО, не є обізнаним про настання страхового випадку до звернення до нього із заявою про страхове відшкодування та не є суб`єктом правовідносин з виплати потерпілому відшкодування за договором добровільного майнового страхування (КАСКО) перевірити відомості щодо обставин настання страхового випадку (наприклад, перевірити чи не є такий випадок «страховим шахрайством») та перевірити вірність визначеного розміру шкоди.

Отже, за відсутності звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, останнього фактично позбавлено права виконати грошове зобов`язання в добровільному порядку, у випадку чого взагалі відпала б необхідність звернення до суду з даним позовом.

В даному випадку, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування 11.01.2022, тобто на шостий день від дня отримання позову, що вбачається із інформації з сайту АТ «Укрпошта» за трек-номером 821 (номер поштового відправлення, в якому позивач направив відповідачу копії позову та доданих до нього документів).

Таким чином, наявність даної справи в суді викликано виключно волевиявленням самого позивача, обравши такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду без надання відповідачу можливості виконати своє зобов`язання в добровільному порядку, спираючись на сталу судовою практику Верховного Суду, яка, на думку суду, є вкрай несправедливою відносно відповідача, оскільки останнього позбавлено можливості здійснити виплату страхового відшкодування в добровільному порядку та уникнути необхідності сплати судового збору за подання позову до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про покладення витрат по сплаті судового збору на позивача.

Керуючись ст. 129, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/47/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» про стягнення 22 601,26 грн. закрити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий