РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2022Справа № 910/16559/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КЗС Зерносервіс"
до Державного підприємства "Укрліктрави"
простягнення 193 403,66грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КЗС Зерносервіс" з позовом до Державного підприємства "Укрліктрави", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 193 403,66грн., з яких: 163 636,20 грн. - основна сума боргу, 20 366,22 грн. - інфляційних втрат; 9 401,24 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає що відповідачем порушено умови договору про надання послуг № 15-05/4-19 від 15.05.2019 в частині не здійснення повної оплати за надані послуги, згідно умов вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі 910/16559/21 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання). Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.10.2021 була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, визначена в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 165) 05.11.2021, тому Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву та заперечень у разі їх наявності.

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом, п`ятнадцятиденний з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду відзиву на позов з доданням доказів, строк не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КЗС Зерносервіс" (далі - Позивач або Виконавець) та Державним підприємством "Укрліктрави" (далі -

Відповідач або Замовник) укладено Договір про надання послуг № 15-05/4-19.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору про надання послуг Виконавець (Позивач) бере на себе зобов`язання надати послуги з розкидання мінеральних добрив на площі 777 га сільськогосподарською технікою Виконавця (Позивача), зазначеною в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, на полях Замовника (Відповідача), а Замовник (Відповідач) зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити вартість послуг Виконавця (Позивача), відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п.1.2 договору ціна послуг складає 210,60грн./га з ПДВ на загальну суму 163 636, 20грн., в т.ч ПДВ 27 272,70грн.

За змістом п. 2.1 Договору Виконавець зобов`язується надати Послуги на умовах, в обсягах та в терміни, що погоджуються сторонами в Специфікаціях Додатків до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, а Замовник здійснює оплату за надані послуги, в порядку передбаченому п. 5.1.1 цього Договору.

Послуги надаються персоналом та із використанням матеріалів (паливно-мастильні матеріали, тощо) Виконавця. Після завершення надання послуг та підписання Сторонами кінцевого Акта прийому-передачі наданих послуг, забрати й доставити за свій рахунок на територію Виконавця належну йому техніку.

Пунктом 4.1 Договору послуг виключно встановлено, що загальна сума Договору наведена в Додатках до Договору і остаточно визначається за фактично виконаним Виконавцем обсягам послуг згідно з актами прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору ціна Договору дорівнює сумарній вартості наданих Виконавцем Послуг що відображена в Актах приймання-передачі.

За змістом п. 6.1 Договору послуг узгоджено, що Виконавець здає, а Замовник приймає виконані роботи на підставі Акта прийому передачі виконаних робіт.

Суду доведено, що на момент підписання Договору послуг, Позивачем та Відповідачем підписано Специфікацію №1 до Договору послуг, за змістом якої визначено найменування робіт (розкидання мінеральних добрів (з паливом), обсяги робіт (777га), ціну за 1 га з ПДВ (210,60грн.) та перелік техніки і їх кількість, необхідної для виконання робіт з посиланням на місце надання послуг.

Крім того, Відповідачем надано Позивачу Заявку за №2 від 15.05.2019 на надання послуг з розкидання мінеральних добрів.

24.05.2019 Позивачем та Відповідачем підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №3 та разом з наданням Позивачем вказаного акту, Відповідачу надано й Рахунок на оплату № 5 від 24.05.2019.

За змістом Акта приймання-передачі визначено фактичний обсяг робіт, зокрема Позивачем надано послуги допоміжні щодо вирощування сільськогосподарських культур (розкидання мінеральних добрив (з паливом) на площі 777 га за ціною 210,60грн. з ПДВ, всього на суму 163 636,20грн. з ПДВ, що узгоджується з умовами Договору послуг та підписаної Специфікації.

Матеріали справи не містять доказів, що Позивач отримував у будь-якій формі претензії зі сторони Відповідача щодо якості чи обсягів наданих послуг та їх ціни і загальної вартості.

Окрім того, за результатами фактично наданих послуг Позивачем складено 24.05.2019 Податкову накладну №6 яку подано на реєстрацію згідно Квитанції №1.

Позивач у відповідності до умов договору у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, про що свідчить підписаний з відповідачем Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №3.

Відповідач зі свого боку прийняті на себе зобов`язання по договору не виконав, які полягають у не оплаті вартості наданих послуг.

З урахуванням дати підписання 24.05.2019 Позивачем та Відповідачем Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за №3, останнім днем оплати коштів за надані Відповідачу послуги припадав на 01.10.2019 ( з 27.05.2019 по 01.10.2019) з вирахуванням святкових днів.

Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором послуг № 15-05/4-19 15.05.2019 складає 163 636,20грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач нарахував відповідачу 20 366,22 грн. інфляційних втрат та 9 401,24 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Суд зазначає, що спір у даній справі стосується порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором послуг в частині своєчасної оплати наданих позивачем та спожитих відповідачем послуг, щодо з розкидання мінеральних добрив на площі 777 га сільськогосподарською технікою Виконавця (Позивача), зазначеною в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, на полях Замовника (Відповідача).

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не оплатив повністю надані позивачем послуги щодо з розкидання мінеральних добрив на площі 777 га сільськогосподарською технікою Виконавця (Позивача), зазначеною в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, на полях Замовника (Відповідача) за договором про надання послуг № 15-05/4-19 від 15.05.2019 на суму 163 636, 20грн., в т.ч ПДВ 27 272,70грн., що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №3 від 24.05.2019, а також актом звірки взаємних розрахунків за період травень 2019 - квітень 2020, підписаного обома сторонами уповноваженими особами без зауважень.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши замовнику (відповідачу) щодо з розкидання мінеральних добрив на площі 777 га сільськогосподарською технікою Виконавця (Позивача), згідно умов договору № 15-05/4-19 від 15.05.2019, а відповідач в порушення умов договору в обумовлений строк не оплатив надані послуги в повному обсязі та має перед позивачем заборгованість з оплати останніх в сумі 163 636, 20грн.

Згідно частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не подав, та відповідач не заперечив щодо вимог позивача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 163 636, 20грн. основного боргу позивачем нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення 3% річних в сумі 9 401,24грн. та інфляційних втрат в сумі 20 366,22 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 3% річних в сумі 9 401,24грн. та інфляційних втрат в сумі 20 366,22 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання послуг від 15.05.2019 № 15-05/4-19.

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю в розмірі 193 403,66 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно із ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу долучено до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги від 17.08.2021, копію додаткової угоди № 5 до Договору про надання правової допомоги від 17.08.2021, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2592 адвоката Тимошенко С.А., Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія № 1059991, копія рахунка на оплату № 31 від 25.08.2021 на суму 3 000,00 грн, копія платіжного доручення № 12 від 27.09.2021, на суму 3 000,00 грн. Суд зазначає, що в рахунку на оплату зазначено посилання щодо здійснення оплати по договору правової допомоги від 17.08.2021та додатковій угоді №5.

Частини 1 та 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на спірні правовідносини сторін, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката 3 000,00 грн. є співмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, відповідає критерію розумності та підлягає стягненню у повному обсязі.

Керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 185, 191, 233, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЗС Зерносервіс" задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Укрліктрави" (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) на користь з обмеженою відповідальністю "КЗС Зерносервіс" (16040, Чернігівська обл., Новгород - Сіверський район, с. Печенюги, вул. Центральна, 80 ) 163 636 (сто шістдесят три тисячі шістсот тридцять шість) грн.,20 коп. - основної суми боргу; 20 366 (двадцять тисяч триста шістдесят шість) грн. 22 коп. - інфляційних втрат; 9 401 (дев`ять тисяч чотириста одна) грн 24 коп. - 3% річних, 3 000 (три тисячі ) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 2 901 (дві тисячі дев`ятсот одна) грн 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко