ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/3905/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ГАЗТРІМ", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтепродукт", м.Харків
про стягнення 380525,86 грн.
за участю представників:

позивача - Острик М.М. (наказ №4к від 14.01.2020 року, самопредставництво);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ГАЗТРІМ" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтепродукт" про стягнення 380525,86 грн., з яких 245582,30 грн. боргу та 28% річних в сумі 134943,56 грн. за договором поставки нафтопродуктів №0163-МО від 20.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 26.10.2021 року, яке не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному з 25.10.21 по 16.11.21.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року призначено підготовче засідання на 23.11.2021 року.

Ухвалою суду від 23.11.21 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до 30.12.21 включно, підготовче засідання відкладено на 08.12.21.

Ухвалою суду від 08.12.21 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21.12.21, яке було відкладено на 18.01.22.

У судовому засіданні 18.01.22 представник позивача позовні вимоги підтримував, змін не мав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не надав. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі, як і всі інші ухвали були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61018, м.Харків, вул.Сумгаїтська, буд.5, кв.56.

Однак, всі ухвали суду були повернуті до суду без вручення адресату з відмітками пошти "за закінченням терміну зберігання".

Також, за ініціативою суду, ухвали були направлені на адресу засновника відповідача Хворост А.В., який отримав ухвали суду та був обізнаний про розгляд справи.

03.12.21 від Хворост А.В. до суду надійшло клопотання (вх.№28520) про ознайомлення з матеріалами справи, в якому зазначено про те, що місцезнаходження директора підприємства наразі не відомо (а.с.104).

Також у клопотанні представник відповідача просив не проводити судове засідання без його участі.

03.12.21 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, однак, відзив на позов не надав, в судові засідання не з`явився.

Частинами 2, 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Ухвала суду від 21.12.21 про відкладення судового засідання на 18.01.22 отримана 29.12.21 представником відповідача Хворост А.В., про що свідчить поштове повідомлення.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвали суду у даній справі направлялись відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також отримані представником відповідача, судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та про дату, час та місце проведення судового засідання, проте не виявив бажання бути присутнім у судовому засіданні, та його неявка не перешкоджає розгляду справи в порядку ч.1 ст.202 ГПК України.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Газтрім» Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕФТЕПРОДУКТ» (Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки нафтопродуктів №0163-МО (далі - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору Постачальник зобов`язувався передати у власність покупця нафтопродукти: дизельне паливо, паливо для реактивних двигунів, бензини марки А-92, А-95, газ вуглеводневий скраплений, масла та інше (надалі - Товар), а Покупець зобов`язувався прийняти Товар та сплатити за нього, відповідно до умов цього Договору.

Положеннями п.1.2 Договору визначено, що Товар за цим Договором буде постачатися окремими партіями, протягом строку дії цього Договору.

Відповідно до пп.3.2.1 п.3.2 Договору постачання за цим Договором здійснюється окремими партіями, на підставі даних заявки Покупця.

Підпунктом 3.2.4 п.3.2 Договору передбачено, що Постачальник у разі підтвердження готовності виконати заявку на поставку товару на вказаних у ній умовах надає Покупцю рахунок-фактуру.

Відповідно до пп.3.2.5 Договору визначено, що предмет поставки, асортимент, кількість Товару та ціна й умови поставки партії Товару є остаточно погодженими на підставі даних, вказаних у заявці Покупця та рахунку-фактурі Постачальника:

- якщо поставка здійснюється на умовах передоплати (п.5.2 Договору) - у разі оплати Покупцем товару;

- якщо поставка здійснюється на умовах відстрочки платежу (п.5.3 Договору)- у разі підписання Покупцем (перевізником/експедитором) товарно-транспортної накладної та/або видаткової накладної про отримання Товару.

Згідно з пп.3.4.1, 3.4.2 п.3.4. Договору датою поставки товару вважається: при базисі постачання FCA, СРТ - дата, зазначена у видатковій накладній на Товар та/або в товарно-транспортній накладній на Товар. При базисі постачання EXW - дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в Акті приймання-передачі товару.

Відповідно до п.3.5 Договору Товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості, а право власності на Товар, ризики втрати та порчі Товару є такими, що перейшли від Постачальника до Покупця з дати поставки, передбаченої п.3.4 цього Договору.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що наявність підписів уповноважених представників Сторін на видаткових накладних та/або товарно-транспортних накладних, актах приймання-передачі Товару, свідчить про те, що всі відомості зазначені в них є вірними, погодженими та прийнятими Сторонами без претензій щодо предмету поставки, асортименту, кількості, якості, ціни Товару.

Відповідно до п.5.2 Договору Покупець здійснює 100% передоплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника до моменту поставки Товару згідно рахунку-фактури Постачальника.

Згідно з п.5.3 Договору постачальник має право відвантажити покупцю Товар без передоплати. Сторони домовилися, що у такому випадку Покупець зобов`язується сплатити за поставлений Товар на підставі Договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки Товару, визначеної п.3.4 цього Договору.

Відповідно до пп.2.2.3 п.2.2 Договору Покупець зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений Постачальником Товар, а також витрати, пов`язані з транспортуванням Товару.

На виконання умов договору з 20.06.19 по 16.10.19 позивач постачав відповідачу товар.

Зокрема, на виконання зобов`язань по Договору Позивач поставив відповідачу товар (паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-ВО):

- відповідно до видаткової накладної №6260 від 10.10.19 та товарно-транспортної накладної №6260-1 від 10.10.19 - на суму 109282,50 грн.;

- відповідно до видаткової накладної №6370 від 15.10.19 та товарно-транспортної накладної (ТТН) №6370-1 від 15.10.19 - на суму 52231,50 грн.;

- відповідно до видаткової накладної №6435 від 16.10.19 та товарно- транспортної накладної №6435-1 від 16.10.19 - на суму 221299,50 грн.,

що загалом складає 382813,50 грн., та підтверджується підписами уповноважених представників сторін на вищевказаних документах.

Відповідачем лише частково оплачено отриманий товар, що підтверджуються виписками по поточному рахунку Позивача в АТ «ПУМБ» ІВАN UА0791875 та відповідними платіжними дорученнями, зокрема №4 від 15.10.19, №23 від 05.11.19, №36 від 12.11.19, №22 від 27.12.19, №86 від 24.01.20, №1 від 16.07.20.

Не оплаченим залишився поставлений Товар на суму 245582,30 грн.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У відповідності до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Позивач відповідно до видаткових накладних: №6260 від 10.10.19, №6370 від 15.10.19, №6435 від 16.10.19, поставив відповідачу Товар (нафтопродукти) на загальну суму 382813,50 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, на виконання умов договору позивач свої зобов`язання по поставці товару виконав у повному обсязі згідно з умовами договору, повернень товару або претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило.

Відповідач здійснив оплату за отриманий товар лише частково.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.3 Договору постачальник відвантажив покупцю Товар без передоплати. В такому випадку Покупець зобов`язується сплатити за поставлений Товар на підставі Договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки Товару, визначеної п.3.4 цього Договору.

Таким чином, строк оплати по вищезазначеним накладним є таким, що настав, протягом 3 банківських днів з дати поставки а саме:

- по видатковій накладній №6260 від 10.10.19 на суму 109282,50 грн. - по 16.10.19 включно;

- по видатковій накладній №6370 від 15.10.19 на суму 52231,50 грн. - по 18.10.19 включно ;

- по видатковій накладній №6435 від 16.10.19 на суму 221299,50 грн. - по 21.10.19 включно.

Відповідно до вимог ст.ст.610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та повністю не розрахувався за поставлений товар у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на суму 245582,30 грн.

Щодо 28% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони погодили у договорі 28 % річних (п.6.6 Договору).

Згідно з п.5.3 Покупець зобов`язується сплатити за поставлений Товар на підставі Договору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки Товару.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено прострочення оплати по вищезазначеним накладним, а саме:

- по видатковій накладній №6260 від 10.10.19 на суму 109282,50 грн. - з 17.10.19;

- по видатковій накладній №6370 від 15.10.19 на суму 52231,50 грн. - з 19.10.19;

- по видатковій накладній №6435 від 16.10.19 на суму 221299,50 грн. - з 22.10.19.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за отриманий товар підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування 28% річних за таке прострочення в порядку, визначеному ст.625 ЦК України.

Перевіривши відповідні розрахунки позивача, суд встановив, що вони є частково невірними, а саме:

- за накладною №6260 від 10.10.19 позивачем невірно визначено початок прострочки платежу - 16.10.19, в той час як вірною датою є 17.10.19 (12,13.10 - вихідні дні, 14.10 - святковий день);

- по іншим накладним періоди нарахування є вірними, але арифметично розрахунки частково невірні.

Отже, перевіривши періоди та суми нарахування 28% річних за допомогою програми "Законодавство", суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 134697,13 грн. 28% річних.

В частині стягнення 246,43 грн. 28% річних суд відмовляє через невірний розрахунок.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані, але, у зв`язку з невірним розрахунком 28% річних позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5704,19грн. В іншій частині судовий збір покладається на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нефтепродукт" (адреса: 61018, м.Харків, вул.Сумгаїтська, буд.5, кв.56; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ГАЗТРІМ" (адреса: 01010, м.Київ, Хрестовий провулок, буд.2, офіс 402; ) 380279,43 грн., з яких 245582,30 грн. боргу та 134697,13 грн. 28% річних, крім того 5704,19 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "24" січня 2022 р.

Суддя К.В. Аріт