ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4675/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА"
до Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "МЕГА-ГАРАНТ"
про стягнення страхового відшкодування
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА" з позовом до Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "МЕГА-ГАРАНТ" та просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 59995,00 грн в порядку суброгації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на виконання страхової виплати у результаті ДТП, що відбулося 08.09.2020 на перехресті автодороги «Київ Харків Довжанський» та вул. Кранокутська за участю ТЗ «Ford» д/н НОМЕР_1 та ТЗ «ВАЗ» д/н НОМЕР_2 .

Ухвалою від 01.12.2021 р. було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

31.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 30881), в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем річного строку на звернення з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03 вересня 2019 року між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту -1000167 (надалі - Договір страхування) Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу «Ford» д/н НОМЕР_3 (надалі - Застрахований ТЗ).

08 вересня 2020 року о 08 годині 00 хвилин на перехресті автодороги «Київ - Харків -Довжанський» та вул. Кранокутська відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю Застрахованого ТЗ «Ford» д/н НОМЕР_3 та ТЗ «ВАЗ» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований 13 «Ford» д/н НОМЕР_3 .

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого Застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" з повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту Застрахованого ТЗ «Ford» д/н НОМЕР_3 проведено огляд ТЗ та ТОВ «Сеул-Авто» складено Рахунок № , відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 63 995,00 гривень (без ПДВ). 21.09.2020 р. ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" складено розрахунок страхового відшкодування та 02.10 2020 р. Страховий акт по справі № 32202/20 на суму 62 595,00 грн. (розмір збитку 63 995,00 грн - франшиза по Договору 1400,00 грн). 02.10.2020 р. ПрАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО (ТОВ «Сеул-Авто») для ремонту Застрахованого ТЗ у розмірі 62 595,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4041 від 02.10.2021 р.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, ОСОБА_2 , була застрахована в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "МЕГА-ГАРАНТ" згідно Полісу АР000432110, Позивач вказував, що звернувся до Відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування на суму 62 595,00 грн. від 15.02.2021 року. Оскільки Відповідачем не було задоволено вимогу Позивача, Позивач звернувся з цим позовом до Відповідача. Сума, що заявлена позивачем до стягненню на користь ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» з Відповідача складає 59 995,00 грн (сума виплати 62 595,00 грн - франшиза 2 600,00 грн).

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, вказував, що ДТП сталася 08.09.2020, а позивач звернувся з позовом до відповідача лише 23.11.2021, у зв`язку з чим позивачем було пропущено річний строк на звернення із заявою про стягнення страхового відшкодування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року по справі № 910/7449/17 зазначала, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків. При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Як було встановлено судом ДТП, в результаті якої було заподіяно шкоду, відбулося 08.09.2020.

Позивач вказував, що звернувся до Відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування на суму 62595,00 грн 15.02.2021 року. До матеріалів справи позивачем додано копію заяви вих. 146-юр від 15.02.2021 (а.с. 23). Однак, матеріали справи не містять доказів звернення Позивача із вказаною заявою до Відповідача (доказів вручення або направлення) в межах річного строку з дати ДТП.

В свою чергу, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду в листопаді 2021 року, тобто з пропуском річного строку на пред`явлення вимоги про отримання страхового відшкодування в порядку суброгації, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "26" січня 2022 р.

Суддя Л.С. Лаврова