ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2022м. СумиСправа № 920/1060/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гребенюк С.В.,

Розглядається в порядку загального позовного провадження справа № 920/1060/19

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030)

про стягнення 9 623 093 грн. 01 коп.,

за участю представників:

від позивача не з`явився;

від відповідача Пилипенко О.В.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 Господарський суд Сумської області стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 813 940 грн. 92 коп. пені, 304 824 грн. 20 коп. 3% річних,1003 871 грн. 45 коп. інфляційних втрат, 44 048 грн 66 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні позову в іншій частині відмовив, повернув Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) з державного бюджету України (рахунок UA6083032, отримувач УДКС у м. Суми/22030101, , банк отримувача Казначейство України) судовий збір в сумі 38760 грн. 80 коп., сплачений платіжним дорученням № 7009432 від 09.10.2019, оригінал якого міститься в матеріалах судової справи № 920/1060/19.

10.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго звернулося до суду з заявою № 732 від 09.02.2021 про розстрочку виконання судового рішення (вх. 789 від 10.02.2021), в якому просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 відповідно до поданого графіку.

Ухвалою від 10.02.2021 у справі № 920/1060/19 Господарський суд Сумської області відклав вирішення питання про прийняття до розгляду вищевказаної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про розстрочку виконання судового рішення у справі № 920/1060/19 до повернення матеріалів справи з Північного апеляційного господарського суду до Господарського суду Сумської області.

Постановою від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 задовольнив частково; рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 скасував частково в частині зменшення пені до 813940,92 грн; в цій частині у справі № 920/1060/19 прийняв нове рішення суду, яким стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40030, м. Суми, вул. Друга Залізнична, буд. 10, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеню у розмірі 1 627 881 (один мільйон шістсот двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн 84 коп.; в іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №920/1060/19 - залишив без змін; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40030, м. Суми, вул. Друга Залізнична, буд. 10, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) 44048 (сорок чотири тисячі сорок вісім) грн 67 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 18313 (вісімнадцять тисяч триста тринадцять) грн 67 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених вимог. Видачу наказів по справі № 920/1060/19 доручено Господарському суду Сумської області. Матеріали справи № 920/1060/19 повернуто до Господарського суду Сумської області.

20.08.2021 до суду надійшла заява № 4199 від 20.08.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про уточнення (викладення в новій редакції) заяви про розстрочку виконання судового рішення (вх. 7464 від 20.08.2021), в якому заявник просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19 у відповідності до графіку.

Ухвалою від 10.09.2021 Господарський суд Сумської області прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про розстрочку виконання судового рішення по справі № 920/1060/19 (вх. № 789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021). Зупинив провадження у справі № 920/1060/19 щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про розстрочку виконання судового рішення по справі № 920/1060/19 (вх. № 789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021) до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19 в порядку касаційного провадження та повернення матеріалів цієї справи до господарського суду Сумської області.

Постановою від 07.12.2021 Верховний суд закрив касаційне провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19.

Матеріали справи № 920/1060/19 повернуто до Господарського суду Сумської області 21.12.2021.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 23.12.2021 Господарський суд Сумської області поновив провадження у справі № 920/1060/19 щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про розстрочку виконання судового рішення по справі №920/1060/19 (вх. №789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021); призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго про розстрочку виконання судового рішення по справі № 920/1060/19 (вх. № 789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021) з повідомленням учасників справи на 10.01.2022, 14:45, у зв`язку з перебуванням судді Жерьобкіної Є.А. у відпустці в період з 28.12.2021 по 08.01.2022.

В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву про розстрочку виконання судових рішень у даній справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином 30.12.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф. 119), проте, направив суду заперечення на заяву боржника про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 9398 від 11.11.2021), в якому проти задоволення заяви заперечує. Позивач вказує, що згідно п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2021 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Також, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-пр/2013 у справі № 1-7/2013, в якому вказано, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Тобто, в основу судового акту про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Позивач наголошує на тому, що стягувач не має нести відповідальність за неефективну діяльність боржника, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін. Крім того, згідно даних офіційного веб-сайту «Держзакупівлі. Онлайн» ТОВ «Сумитеплоенерго» є активним замовником цілого ряду товарів, тобто у боржника наявні кошти, які можуть бути спрямовані на погашення заборгованості за рішенням суду у даній справі.

Позивач вказує, що згідно Постанови КМУ № 83 від 04.03.2015 НАК «Нафтогаз України» є державним підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Компанія зобов`язана проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно пов`язано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь. На думку позивача, надання розстрочки виконання рішення судом не стимулює процедуру погашення заборгованості, а лише сприяє боржнику і в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка буде порушувати майнові і інтереси стягувача. Позивач зазначає, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Крім того, відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» виконання обов`язку з відшкодування 3% річних з відтермінуванням унеможливлює виконання основних компенсаторських функцій такого правового інституту відповідальності.

Враховуючи наведене, позивач просить суд відмовити відповідачу в задоволенні поданої заяви про розстрочку виконання рішень суду у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В обгрунтування поданої заяви ТОВ «Сумитеплоенерго» вказує, що являється єдиним джерелом надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для 70% мешканців міста Суми та численних комерційних та промислових об`єктів, тобто основним джерелом коштів підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Крім того, підприємство є енергогенеруючою та теплогенеруючою компанією, яка є учасником балансуючого ринку в якості надавача послуг з балансування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про природні монополії» передбачено, що суб`єкти природних монополій не можуть вчиняти дії які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

На думку заявника, одночасне погашення заборгованості в сумі 2 998 939 грн. 82 коп. може привести до негативних наслідків, які можуть вплинути на стабільність та надійність теплової енергетики міста та припинення постачання тепла споживачам. ТОВ «Сумитеплоенерго» перебуває у складній фінансово-економічній ситуації та не в змозі погасити всю заборгованість одразу. Згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2020 року підприємство має збитковість в розмірі 147 804 грн. 00 коп. та згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2021 року має збитковість у розмірі 170 045 тис. грн. на думку заявника, негативними факторами, що впливають на можливість проведення оплати є зростання цін на енергоносії, що використовуються/ споживаються в процесі виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, послуг централізованого опалення, постачання гарячої води; несвоєчасне відшкодування збитків та втрат підприємств житлово-комунального господарства, значна заборгованість споживачів, в тому числі населення, за теплову енергію. Зокрема, Державне підприємство «Енергоринок» має заборгованість перед ТОВ «Сумитеплоенерго» в сумі 36758893 грн 91 коп. (Акт звіряння розрахунків № 02/32-2376 від 04.08.2021).

Заявник зауважує, що ТОВ «Сумитеплоенерго» не є кінцевим споживачем природного газу, а отриманий природний газ використовується для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Між ТОВ «Сумитеплоенерго» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» укладено договір № 2505 НГТ-29 постачання природного газу від 01.06.2021, відповідно до умов якого оплата за природний газ здійснюється споживачем (ТОВ «Сумитеплоенерго») грошовими коштами на умовах: 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу - до 10 числа розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу; 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу - до 20 числа розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. Вказаним договором передбачено договірне списання грошових коштів з ТОВ «Сумитеплоенерго» у разі порушення умов розрахунків за поставлений природний газ на підставі повідомлення постачальника про порушення строків розрахунків за цим договором. Тому, одночасне списання 2 998939 грн. 82 коп. згідно рішень у даній справі позбавляє ТОВ «Сумитеплоенерго» можливості підготовки до ополювального сезону 2021-2022 та нормального його проходження - здійснення закупки природного газу за умовами договору № 2505 НГТ - 29 постачання природного газу від 01.06.2021.

Враховуючи вищевикладені обставини, заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Сумської області № 920/1060/19 від 14.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду № 920/1060/19 від 08.07.2021 на десять місяців за відповідним графіком, починаючи з вересня 2021 року по червень 2022 року.

Згідно із нормами ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За приписами ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст. 331 ГПК України).

З аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Господарський суд повинен враховувати матеріальний стан сторін, їх фінансовий стан наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Для надання розстрочки виконання судового рішення суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Разом з цим, стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Збитковість діяльності та наявність у підприємства заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження відповідачем господарської діяльності як самостійним суб`єктом господарювання, ризики якої несе сама юридична особа, тому вказані обставини не є самостійними, достатніми та безумовними підставами для розстрочки виконання рішення суду.

Надані суду звіти про фінансові результати підтверджують негативні тенденції фінансового становища відповідача, які відображають дані лише на конкретну дату та не показують проміжні дані ведення господарської діяльності. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12.02.2018 № 906/434/17).

Заявником не подано достатніх доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності (довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо).

У заяві про розстрочку виконання рішення суду заявником запропоновано графік погашення заборгованості з вересня 2021 по червень 2022, проте, станом на січень 2022 року, ТОВ «Сумитеплоенерго» не здійснило будь-якої оплати боргу та не подано доказів наявності або відсутності майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості.

Відповідачем не надано доказів, що ті обставини, які, на його думку, унеможливлюють виконання рішення суду на момент розгляду заяви про розстрочку зміняться та доказів здійснення заявником заходів для зміни таких обставин (стягнення в судовому порядку дебіторської заборгованості, подання доказів на підтвердження можливості виконання рішення суду частинами протягом року, тощо).

Враховуючи вищевикладене, розглянувши заяву відповідача, суд приходить до висновку, що останнім не надано доказів на підтвердження виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про розстрочку виконання судового рішення по справі № 920/1060/19 (вх. № 789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021).

Керуючись ст. ст. 232, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про розстрочку виконання судового рішення по справі № 920/1060/19 (вх. № 789к від 10.02.2021) з уточненням (вх. № 7464 від 20.08.2021) - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана суддею 14.01.2022.

Суддя Є.А. Жерьобкіна