ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2320/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Мережна, будинок 3, код 04654336)

до

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення 22766,36 гривень

06.08.2021 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (далі по тексту - Підприємство/позивач) про стягнення з ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 /відповідач) заборгованості за договором на постачання та споживання теплової енергії від 20.12.2007 № 1234 у розмірі 22766,36 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконання укладеного між позивачем та відповідачкою договору на постачання та споживання теплової енергії від 20.12.2007 № 1234, у період з жовтня 2011 року по квітень 2021 року поставив відповідачці теплову енергію на загальну суму 34651,73 гривень, однак, відповідачка в порушення умов договору за отриману теплову енергію не розрахувалася, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості.

На виконання приписів ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, 11.08.2021 судом здійснено запит до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради щодо зареєстрованого місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали 27.08.2021 від Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради надійшла довідка щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, згідно якої ОСОБА_1 з 31.07.2014 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2320/21. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Поштове відправлення, яким суд надсилав за адресою місце проживання відповідачки, згідно наданої органом реєстрації інформації, ухвалу про відкриття провадження від 16.09.2021 у справі № 911/2320/21, повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду з відміткою від 28.09.2021 про невручення відповідачу, а саме «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17 та підлягають застосуванню з огляду на ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачка про розгляд справи судом повідомлена належним чином, проте, процесуальним правом на подання відзиву не скористалася.

Враховуючи те, що відповідачка не скористався наданими їй процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємством (теплопостачальна організація) та ФОП Новак І.В. (споживач) 20.12.2007 укладено договір на постачання та споживання теплової енергії № 1234 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. розділу 1 якого предметом цього договору є надання споживачеві теплової енергії у вигляді опалення, підігріву води, пари, вентиляції.

Згідно п. п. 2, 3.2. розділу 1 договору теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується прийняти на межі балансової належності з найменшими втратами та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами у відповідності з умовами даного договору. Сума договору складається із сум актів прийому-передачі теплової енергії.

Відповідно до п. п. 2.2., 2.3. розділу 2 договору теплопостачальна організація передає споживачу теплову енергію на межі балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності. Приймання-передача теплової енергії, поставленої теплопостачальною організацією споживачу, оформлюється щомісячним актом приймання-передачі теплової енергії. Теплопостачальна організація складає та передає на адресу споживача пакет розрахункових документів (Акт приймання-передачі теплової енергії, рахунок-фактура - щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально) в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобов`язаний на протязі 3-х робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу теплопостачальної організації один примірник Акту приймання-передачі, Акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення. У разі відсутності письмових заперечень Акти вважаються погодженими і підлягають відображенню у бухгалтерському обліку обох сторін.

Акти приймання-передачі теплової енергії є підставою для проведення розрахунків (п. 2.4. розділу 2 договору).

Пунктом 3.2.17. договору на споживача покладено обов`язок до 10 числа місяця наступного за розрахунковим повернути на адресу теплопостачальної організації підписаний Акт приймання-передачі теплової енергії. У разі відсутності обгрунтованих заперечень у письмовій формі, Акти приймання-передачі вважаються погодженими і є підставою для проведення розрахунків.

Згідно з п. 5.1. договору облік спожитої теплової енергії проводиться по приладам обліку, атестованих в органах Держстандарту України, або розрахунковим методом, враховуючи визначену фактичну величину опалювальної площі (додаток № 6), кількість споживачів, технічні характеристики обладнання та устаткування, за нормативами, затвердженими Білоцерківським міськвиконкомом та керуючись Будівельними нормами і правилами.

Пунктами 6.4., 6.5. договору сторони погодили, що оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунку фактури і акту приймання-передачі теплової енергії (розрахункового пакету документів) протягом 5 банківських днів з дати отримання споживачем розрахункового пакету документів. При наявності заборгованості за попередні періоди, проведена споживачем оплата першочергово зараховується в рахунок погашення боргу, що виник раніше, незалежно від призначення платежу.

Договір набирає чинності з моменту укладення і діє в частині постачання теплової енергії протягом 1 (одного) року і вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання договору, але не раніше дати закінчення опалювального періоду, а в частині проведення остаточних розрахунків до повного здійснення останніх (п. 10.1. договору).

Так, на виконання умов договору позивач у період жовтень 2011 року-квітень 2021 року поставив відповідачці теплову енергію на загальну суму 34651,73 гривень, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями актів приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за спірний період.

З метою оплати відповідачкою вартості теплової енергії позивачем було виставлено рахунки-фактури на відповідні суми.

Як вказує позивач та не заперечувалось відповідачкою в перебігу розгляду справи, з метою оплати відповідачкою вартості теплової енергії, позивачем щомісячно надсилалося на адресу відповідачки акти наданих послуг та відповідні їм рахунки на оплату.

Позивач стверджує, що відповідачка, в порушення договірних зобов`язань, свій обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії в повному обсязі не виконала, внаслідок чого за відповідачкою обліковується заборгованість в розмірі 22766,36 гривень, що і стало підставою для звернення позивача із розглядуваним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалося судом, на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивачем надано акти приймання-передачі робіт/послуг з теплової енергії за період жовтень 2011 року-квітень 2021 року та відповідні їм рахунки на оплату.

Як встановлено судом за умовами п. 6.4. договору оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунку фактури і акту приймання-передачі теплової енергії (розрахункового пакету документів) протягом 5 банківських днів з дати отримання споживачем розрахункового пакету документів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором.

Відповідачка правом на подання відзиву на позов не скористалася, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за отриману теплову енергію не надала, доказів надання мотивованої відмови від підписання актів або заперечень щодо обсягів отриманої теплової енергії також не надано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідачки перед позивачем у сумі 22766,36 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідачки існуючої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена, відповідачкою не спростована та належить до задоволення.

Окрім іншого, суд зазначає, що згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця Новак Інеси Володимирівни припинено з 16.07.2014 (номер запису 4017182).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України).

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Отже, з 16.07.2014 Новак ІнесаВолодимирівна втратила статус підприємця.

За змістом правових висновків, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 та від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, права та обов`язки за яким у ОСОБА_1 із втратою нею статусу фізичної особи-підприємця не припинились, а тому спір у справі належить до господарської юрисдикції.

За встановлених судом обставин, суд приймає рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» 22766,36 гривень боргу.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень, суд у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відносить на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вулиця Мережна, будинок 3, код: 04654336) 22766,36 гривень боргу та 2270,00 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2022.

Суддя Р.М. Колесник