ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2022 Справа № 904/6115/21

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 (суддя Манько Г.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" м.Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" основний борг у сумі 148371 грн. 55 коп., штраф 10% у сумі 42897 грн. 40 коп., пеню у сумі 19698 грн. 23 коп., 3% річних у сумі 4298 грн. 08 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" основний борг в сумі 148371 грн. 55 коп., штраф 10% 42897 грн. 40 коп., пеню 19698 грн. 23 коп., 3% річних 4298 грн. 08 коп., судовий збір в сумі 3228 грн. 98 коп., витрати на професійну правничу допомогу 15000 грн. 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (АТ "Дніпроважмаш", відповідач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 за позовом ТОВ "Торговая группа "Милих" до АТ "Дніпроважмаш" про стягнення заборгованості за договором поставки та штрафних санкцій; винести нове рішення про відмову в задоволенні позову; судові витрати покласти на позивача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

На думку апелянта, не дослідження всіх обставин справи, не надання їм належної оцінки призвело до винесення неправильного та необ`єктивного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в оспорюваному рішенні суд першої інстанції визнав правомірним та обґрунтованим підвищення позивачем вартості поставленого товару на 2,5% від первинної вартості товару, визначеної в договорі поставки та видаткових накладних. В той же час, суд не врахував на доводи відповідача, що таке підвищення вартості товару суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з наступним.

Так, підставами для переоцінки вартості товару позивач вважає п.3 Специфікацій №37 від 29.01.2021 року та №38 від 29.01.2021 року до Договору поставки № 61/64 від 23.11.2018 року.

Згідно п.3 Специфікації №37 від 29.01.2021 року до Договору поставки №61/64 від 23.11.2018 року (аналогічно і Специфікація №38 від 29.01.2021 року):

"Умови оплати: - покупець зобов`язується здійснити розрахунок за поставлений товар в розмірі 100% протягом 30 календарних днів з дати поставки; - в разі відсутності розрахунку за поставлений товар, вартість товару буде збільшена на 2,5% щомісячно до повного розрахунку за поставлений товар.

Тобто, збільшення вартості товару відбувається лише в разі неналежного виконання покупцем зобов`язань зі своєчасної оплати отриманого від постачальника товару.

Таким чином, підвищення вартості товару Постачальником носить штрафний характер та є нічим іншим ніж правовим наслідком порушення Постачальником зобов`язання зі своєчасної оплати товару.

Як передбачає стаття 611 Цивільного кодексу України сторони за договором в пункті 8.1. його умов передбачили наслідки порушення Покупцем зобов`язання з оплати товару у вигляді неустойки у разі прострочення оплати фактично отриманої продукції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 10% штраф.

Керуючись зазначеною умовою Договору, позивач і нарахував неустойку за прострочку оплати товару у вигляді пені в розмірі 19698,23 грн. та штрафу в розмірі 42897,40 грн.

Таким чином, застосування додаткової відповідальності, прихованої під "підвищення вартості товару", за порушення строків оплати товару, на думку відповідача, не лише порушує права та законні інтереси АТ "Дніпроважмаш", а й суперечить вимогам чинного законодавства України. Крім того, протиправність підвищення ціни на товар згідно п.3 Специфікацій, тягне за собою і неправильність нарахування пені та штрафу, оскільки, дійсна заборгованість відповідача є значно нижчою.

Також, суд першої інстанції стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що надавались наступні послуги, зокрема: - зустріч з клієнтом, пошук та аналіз актуальної судової практики, правовий аналіз доказів, складання розрахунку судових витрат, подання позовної заяви до канцелярії суду.

В той же час, зустріч з клієнтом, на думку відповідача, не є видами правової допомоги, в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не є послугами, пов`язаними з професійною правничою допомогою, що виключає можливість стягнення їх вартості з відповідача.

Включення вартості послуг з пошуку та аналізу актуальної судової практики, правовий аналіз доказів, складання розрахунку судових витрат та подання позовної заяви до канцелярії суду є необґрунтованим, оскільки ці дії є складовими частинами підготовки позову і окрема їх оплата не є обґрунтованою.

У зв`язку з викладеним, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, розмір заявлених витрат на відшкодування послуг адвоката в сумі 15000,00 грн. є не співмірним із ціною позову, однак суд першої інстанції не прийняв до уваги вищевказаних обставин.

При цьому, як вказує відповідач, суд першої інстанції порушив норму пункту 5 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зазначив у рішенні, з яких мотивів відхилено аргументи відповідача та не надав взагалі будь-якої оцінки доводам, зазначеним у відзиві на позов.

За таких обставин, апелянт вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" (ТОВ "ТГ "Милих", позивач) у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що не погоджується з твердженнями, викладеними відповідачем у апеляційній скарзі. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 без змін.

По-перше, щодо твердження відповідача, що збільшення ціни на 2,5% зі сторони позивача носить штрафний характер та є "додатковою" відповідальністю, прихованою під "підвищення" вартості товару та порушує права та інтереси відповідача є хибним з наступних підстав.

Згідно пунктом 3.2 Договору, Покупець здійснює оплату продукції протягом 30 календарних днів з дати отримання продукції та оригіналу рахунку на оплату продукції, якщо інше не вказується в специфікації.

Внаслідок того, що відповідач неодноразово порушував передбачені Договором домовленості, щодо строків оплати виникла необхідність уточнити умови оплати шляхом складання Специфікацій №№ 37, 38. Дані Специфікації були підписані як позивачем, так і відповідачем.

Відповідач, підписуючи вищевказані Специфікації взяв на себе зобов`язання виконати оплату в строки та на умовах, вказаних в Специфікаціях. Відповідач порушив своє зобов`язання та всупереч вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, в своєму відзиві односторонньо відмовляється їх виконувати.

На дату підписання або Договору, або Специфікацій, або здійснення поставки від відповідача не надходило жодних пропозицій, зауважень, протоколів розбіжностей щодо внесення змін або у Договір, або у Специфікації до нього.

Крім того, позивач здійснив переоцінку на 2,5% лише на суму заборгованості, а не на всю суму поставки, розуміючи, що ціна на оплачену (частково) продукцію не може бути змінена.

Переоцінка ціни товару передбачена умовами специфікації, як запобіжний захід, оскільки прострочення оплати товару тягне за собою негативні наслідки для позивача, такі як: 1. Позивач позбавлений права вільно розпоряджатися своїми власними коштами, здійснювати поповнення номенклатури своєї Продукції для підтримання своєї конкурентоспроможності серед інших постачальників; 2. Станом на 27 жовтня 2021 року прострочення оплати отриманого товару складає щонайменше 8 місяців за поставками від 1 та 5 лютого 2021 року та 11 місяців за поставкою від 02 грудня 2020 року. За цей період відбулось неодноразове підвищення ціни на ринку металопрокату в середньому (в залежності від номенклатури) на 25-40%; 3. Відсутністю власних коштів вимушує звертатись до банків за поповненням обігових коштів та відповідно сплачувати проценти за користування цими коштами.

По-друге, щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу позивач вказує, що як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Івановським Ю.О. (далі - адвокат) та ТОВ "Торговая группа "Милих" (далі замовник, клієнт, позивач) укладений договір про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг), пунктом 1 якого встановлено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та в строки обумовлені сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VІ, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VІ видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, тощо.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

19.11.2021 в матеріали справи від АТ "Дніпроважмаш" надійшла заява, в якій відповідача просить закрити провадження у справі №904/6115/21 в частині стягнення з АТ "Дніпроважмаш" на користь ТОВ "Торговая группа "Милих" заборгованості в розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування цієї заяви відповідач вказує, що після ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області рішення від 11.08.2021 у справі №904/6115/21 АТ "Дніпроважмаш" здійснило часткову оплату заборгованості за рішенням суду в розмірі 50000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №13100.

За розпорядженнями керівника апарату суду №3582/21 від 02.12.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №904/6115/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2021 визначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу АТ "Дніпроважмаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 до свого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" (Постачальник) та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (Покупець) підписано договір №61/64 від 23.11.2018 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у власність Покупцю продукцію, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію.

Згідно з пунктом 1.2. Договору, найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціна продукції, що є предметом поставки за цим договором визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

В пункті 2.1. Договору зазначено, що ціна на продукцію, що поставляється за цим договором, узгоджується сторонами в специфікаціях.

Умовами пункту 2.3. Договору визначено, що загальна сума договору становить суму всіх підписаних Сторонами специфікацій.

Розрахунки за продукцію здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі, на підставі рахунку на оплату Постачальника (п.3.1. Договору).

Згідно з пунктом 3.2. Договору, Покупець здійснює оплату продукції протягом 30 календарних днів з дати отримання продукції та оригіналу рахунку на оплату продукції, якщо інше не вказується в специфікації.

Відповідно до пункту 4.5. Договору право власності на продукцію за цим Договором, переходить до Покупця з дати підписання сторонами видаткової накладної, товарно-транспортної накладної.

У пункті 7.1.1. Договору зазначено, що Покупець зобов`язаний оплатити Постачальнику фактично поставлену продукцію незалежно від виконання ним зобов`язань щодо об`єму поставки.

Пунктом 7.1.2. Договору передбачено, що покупець зобов`язаний приймати поставлену продукцію згідно з умовами цього Договору.

Постачальник зобов`язаний: поставити продукцію у кількості та строки, встановлені цим Договором (пункт 7.3., 7.3.1. Договору).

За умовами пункту 8.1. Договору у випадку порушення строків оплати, за наявності умови фактичного отримання Покупцем продукції, Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої продукції за кожен день прострочення. При простроченні оплати продукції більш ніж на 20 (двадцять) календарних днів, Покупець на вимогу Постачальника додатково сплачує штраф в розмірі 10% вартості від простроченої до оплати суми.

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (пункт 12.1. Договору).

Відповідно до пункту 12.3. Договору, якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна з сторін не заявила про бажання розірвати (відмову про продовження дії) договору, він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік.

01.12.2020 позивачем та відповідачем підписано специфікацію №36 до договору, якою погоджено постачання товару на суму 207229 грн. Також погоджено, що покупець зобов`язується здійснити розрахунок за поставлений товар в розмірі 100% протягом календарних днів з дати поставки. В разі відсутності розрахунку за поставлений товар вартість товару буде збільшена на 2,5% щомісячного повного розрахунку за поставлений Товар.

Відповідно до видаткової накладної №1407 від 02.12.2020 позивачем здійснено поставку товару на суму 207 229 грн. 69 коп.

29.01.2021 позивачем та відповідачем підписано специфікацію №37 до договору, якою погоджено постачання товару на суму 30484 грн. 34 коп. Також погоджено, що покупець зобов`язується здійснити розрахунок за поставлений товар в розмірі 100% протягом 30 календарних днів з дати поставки. В разі відсутності розрахунку за поставлений товар вартість товару буде збільшена на 2,5% щомісячного повного розрахунку за поставлений Товар.

Згідно з видатковою накладною №133 від 01.02.2021 позивачем здійснено поставку товару на суму 30484 грн. 34 коп.

29.01.2021 позивачем та відповідачем підписано специфікацію №38 до договору, якою погоджено постачання товару на суму 191260 грн. 08 коп. Також погоджено, що покупець зобов`язується здійснити розрахунок за поставлений товар в розмірі 100% протягом 30 календарних днів з дати поставки. В разі відсутності розрахунку за поставлений товар вартість товару буде збільшена на 2,5% щомісячного повного розрахунку за поставлений Товар.

Згідно з видатковою накладною №172 від 05.02.2021 позивачем здійснено поставку товару на суму 191260 грн. 08 коп.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 25.05.2021, в якій вимагав від AT "Дніпроважмаш" виконати зобов`язання за договором поставки №61/64 від 23 листопада 2018 року, щодо оплати поставленого товару на суму 304394 грн. 51 коп., в тому числі ПДВ 20%.

Доказів повної сплати за вказаний товар відповідач суду першої інстанції в матеріали справи не надав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, відповідно до положень статей 4, 173-175 і частини першої статті 193 Господарського кодексу України, до цих правовідносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За приписами частин першої, другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача повністю, суд першої інстанції виходив із того, що за встановлених судом обставин є доведеним, що відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлену позивачем продукцію на момент ухвалення судом першої інстанції рішення становила 148371 грн. 55 коп., а з урахуванням пункту 3.2. Договору строк оплати поставленої продукції є таким, що настав.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що в пункті 8.1. укладеного між сторонами Договору поставки сторони встановивли, що у випадку порушення строків оплати, за наявності умови фактичного отримання Покупцем продукції, Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої продукції за кожен день прострочення. При простроченні оплати продукції більш ніж на 20 (двадцять) календарних днів, Покупець на вимогу Постачальника додатково сплачує штраф в розмірі 10% вартості від простроченої до оплати суми.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, 10% штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Так, відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання та сплата неустойки.

Узгоджуючи постачання товару Специфікацію №36 від 01.12.2020 до вказаного договору поставки сторонами також погоджено, що покупець зобов`язується здійснити розрахунок за поставлений товар в розмірі 100% протягом календарних днів з дати поставки, а в разі відсутності розрахунку за поставлений товар Постачальник має право збільшити вартість товару на 2,5% щомісячного до повного розрахунку за поставлений Товар.

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за Договором позивач на підставі пункту 2 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України та у відповідності до умов договору скористався можливістю зміни умов зобов`язання - в даному випадку ціни товару.

Так, укладений між сторонами Договір поставки №61/64 від 23.11.2018 - це двосторонній правочин, при укладенні якого позивач нічого не приховував, а відповідач погодився на такі умови.

Окрім того, Договір не визнано недійсним з тих підстав, що зазначає відповідач.

Тому колегія судів відхиляє аргументи відповідача, про те, що зазначені умови договору суперечать чинному законодавству та не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах.

Розглянувши заяву відповідача від 19.11.2021 про закриття провадження у цій справі в частині стягнення з АТ "Дніпроважмаш" на користь ТОВ "Торговая група "Милих" заборгованості в розмірі 50000,00 грн. колегія суддів встановила, що відповідно до платіжного доручення №13100 від 11.08.2021, яке було надано відповідачем в матеріали справи суду апеляційної інстанції, АТ "Дніпроважмаш" здійснило часткову оплату заборгованості за рішенням суду в розмірі 50000 грн. 00 коп.

Таким чином, на час перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції відповідачем частково виконані свої зобов`язання з оплати вартості товару, що був поставлений позивачем на виконання умов договору №61/64 від 23.11.2018.

Між тим, колегія суддів доходить висновку, що оскільки ця обставина не існувала на момент ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору, а такий доказ був наданий лише суду апеляційної інстанції, то це не є підставою для зміни чи скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі в частині вимог на суму 50000,00 грн. Така обставина може бути врахована під час виконання судового рішення.

Задовольнивши повністю позовні вимоги позивача, суд також поклав повністю на відповідача понесені позивачем судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Дослідивши доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість таких витрат позивача колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить із того, що суд першої інстанції правильно встановив, що 24.06.2021 між адвокатом Івановським Юрієм Олександровичем та ТОВ "Торгова группа "Милих" підписано договір про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг). Складено розрахунок судових витрат. Згідно платіжного доручення №142 від 25.06.2021 позивачем сплачено 15000 грн. адвокатських послуг по договору Б/Н від 24.06.2121 без ПДВ.

Як встановлено в абзаці 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що адвокатом надавались такі послуги, як от: зустріч з клієнтом, пошук та аналіз актуальної судової практики, правовий аналіз доказів, складання розрахунку судових витрат, подання позовної заяви до канцелярії суду.

В той же час, на думку відповідача, зустріч з клієнтом не є видами правової допомоги, в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та не є послугами, пов`язаними з професійною правничою допомогою, що виключає можливість стягнення їх вартості з відповідача. Включення вартості послуг з пошуку та аналізу актуальної судової практики, правовий аналіз доказів, складання розрахунку судових витрат та подання позовної заяви до канцелярії суду, на думку відповідача, також є необґрунтованим, оскільки ці дії є складовими частинами підготовки позову і окрема їх оплата не є обґрунтованою.

Враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, відповідач вважає, що розмір заявлених витрат на відшкодування послуг адвоката в сумі 15000,00 грн. є не співмірним із ціною позову, однак суд першої інстанції не прийняв до уваги вищевказаних обставин.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до пункту 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) №б/н від 24.06.2021, що був укладений між ТОВ "Торговая группа "Милих" та адвокатом Івановським Ю.О. за правову (адвокатську допомогу Замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 15000 грн, вартість цієї послуги є незміненою та включає повний юридичний супровід ведення справи по стягненню заборгованості з АТ "Дніпроважмаш" у господарському суді, включаючи складання та подання позовної заяви, супровідних документів та поїздки та участь у судових засіданнях.

Зі змісту складеного між адвокатом Івановським Ю.О. та ТОВ "Торговая группа "Милих" Акту від 16.07.2021 виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) №б/н від 24.06.2021 убачається, що адвокатом не було унормовано погодинно кожну складову наданих ним послуг. Однак усі вказані в цьому акті дії, що були вчинені адвокатом, суд визнає такими, що були об`єктивно необхідні для надання професійної правової допомоги та надавались у зв`язку з правовим захистом інтересів позивача в господарському суді у цій справі.

Вартість наданих адвокатом Івановським Ю.О. позивачу послуг, як вважає колегія суддів суду апеляційної інстанції, є співмірною із обсягом цих послуг та ціною позову.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а на відповідача слід повністю покласти понесені позивачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції, у тому числі в сумі 15000грн 00 коп. на професійну правничу допомогу.

Відтак колегія суддів визнає, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, а висновки місцевого господарського суду є обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.

При цьому колегія суддів погоджується з відповідачем, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався приписів норм процесуального права, а саме пункту 5 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зазначив у рішенні, з яких мотивів відхилено аргументи відповідача та не надав взагалі будь-якої оцінки доводам, зазначеним у відзиві на позов. Однак таке порушення, як встановлено судом апеляційної інстанції не мало наслідком ухвалення судом помилкового рішення по суті спору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частини першої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 4843 грн. 47 коп. на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника (апелянта) у скарзі та відшкодуванню не підлягають.

Розглянувши клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 10000,00 грн. на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що доданими до цього клопотання письмовими доказами (копією договору про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг) від 26.10.2021, копією попереднього розрахунку розміру судових витрат в апеляційній інстанції, копією платіжного доручення про сплату адвокатських послуг за договором, ордером про надання правової допомоги адвоката Івановського Ю.О., копією акту виконаних робіт від 27.10.2021) належним чином підтверджено підстави та обсяг таких послуг у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції, та їх співмірність зі складністю даної справи та визначеною адвокатом в даній справі ціною таких послуг.

Тому колегія суддів повністю задовольняє вимогу позивача про відшкодування за рахунок відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі №904/6115/21 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Дніпроважмаш".

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговая группа "Милих" суму 10000 грн. 00 коп. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.01.2022.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов