РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2022Справа № 910/17620/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 64356,37 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Єременок О.В.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явились

Від відповідача: Гачак І.О.

В судовому засіданні 20.01.2022 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 64356,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача було завдано позивачу збитки, в зв`язку не збереженням вантажу, які він просить стягнути в судовому порядку у розмірі 41216,70 грн.

Ухвалою суду від 08.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

29.11.2021 та 30.11.2021 від позивача через канцелярію суду надійшли супровідні листи на виконання ухвали від 08.11.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 08.12.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 20.01.2022.

22.12.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, обгрунтовуючи не доведеністю обставин щодо завдання збитків та їх розміру.

22.12.2021 відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати: - у позивача посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленій "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженою наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 № 466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318;

- у позивача та АТ "ДТЕК Західенерго" оригінали з усіма додатками до договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318;

- у позивача та ПрАТ "Івано-Франківськцемент", ПрАТ "Шахтоуправління Покровське", АТ "ДТЕК Західенерго" платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують оплату АТ "ДТЕК Західенерго" вартості вугілля, поставленого за вищезазначеними накладними;

- витребувати у позивача та ПрАТ "Івано-Франківськцемент", ПрАТ "Шахтоуправління Покровське", АТ "ДТЕК Західенерго" інформацію щодо виробника спірної вугільної продукції та докази придбання відповідної продукції, у разі, якщо виробником є особа відмінна від позивача.

В судове засідання 20.01.2022 представник позивача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідачем оголошено клопотання про витребування доказів.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про витребування доказів, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

До вказаного клопотання відповідачем долучено копію листа № НЮ-1/4341 від 10.12.2021 до AT ДТЕК "Західенерго" з проханням надати:

- копію договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006 (з усіма додатками за їх наявності), на підставі якого здійснювалося постачання вугілля за залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318;

- платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують оплату AT ДТЕК "Західенерго" вартості поставленого вугілля згідно з вищевказаними залізничними накладними;

- інформацію щодо виробника спірної вугільної продукції;

- посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленій "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженою наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 № 466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318.

Крім того, відповідач долучив до вищевказаного клопотання про витребування доказів копію договору поставки від 27.01.2016 № 1-1-2016/006 та додаткову угоду до нього від 03.12.2018.

Також долучені листи подібного змісту адресовані ПрАТ "Івано-Франківськцемент", ПрАТ "Шахтоуправління Покровське" № НЮ-1/4340 від 10.12.2021, № НЮ-1/4339.

Суд вказує, що з урахуванням викладеного відсутні підстави для витребування оригіналу договору поставки від 27.01.2016 № 1-1-2016/006.

Крім того, зважаючи на наявність у матеріалах справи оригіналів залізничних накладних №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318, відсутні підстави для витребування документів, що підтверджують кількість відправленого вантажу, адже кількість прийнятого відповідачем до перевезення вантажу вказана безпосередньо у вказаних залізничних накладних.

За приписами ст. 115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні довідки відправника про вартість вантажу (вугільної продукції).

При цьому, Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Крім того, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, тоді як здійснення оплати за поставку спірного вантажу та встановлення особи виробника вугілля не входить до предмету доказування у даній справі.

З огляду на викладене, відсутні підстави для витребування доказів на підтвердження вартості відправленого вантажу за залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318, а також платіжних доручень або інших фінансових документів, що підтверджують оплату АТ ДТЕК "Західенерго" вартості вугілля, поставленого за зазначеними накладними.

Суд також зазначає, що відомості щодо вологості вугілля, що перевозилось відповідачем, вказано у залізничних накладних №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318. При цьому норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) обраховується з урахуванням приписів п. 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту).

За таких обставин відсутні підстави для витребування посвідчень про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результатів аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленій "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженою наказом Мінвуглепрому Українги від 17.09.1996 № 466, які містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №№ 48209365, 48228043, 48228027, 48808802, 49026487, 49026461, 49579683, 48682009, 49961576, 50102318.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Суд, протокольною ухвалою від 20.01.2022 відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У квітні-серпні 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" здійснено відправку вугілля кам`яного у твердому стані, вологість 0, 0,2% на адресу Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент", Бурштинська ТЕС АТ "ДТЕК Західенерго" залізничним транспортом зі станції відправлення Покровськ Донецької залізниці, Ямниця, Бурштин Львівської залізниці до станції призначення Добропілля Донецької залізниці, що підтверджується залізничними накладними та досильними накладними до основних відправок, які долучені позивачем до позовних матеріалів: № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 45647310 від 06.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49026461 від 18.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49579683 від 21.07.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50102318 від 18.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021.

На станціях Нижньодніпровськ-вузол, Покровськ, Бурштин, Добропілля залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину вантажу у вагонах, які перевозились за спірними залізничними накладними втрачено, про що складено відповідні комерційні акти: № 482004/218 від 28.04.2021, № 482004/231 від 02.05.2021, № 482004/232 від 02.05.2021, № 482004/233 від 02.05.2021, № 482004/234 від 02.05.2021, № 482004/235 від 02.05.2021, № 428004/236 від 02.05.2021, № 482004/237 від 02.05.2021, № 482004/238 від 02.05.2021, № 450003/620/54 від 06.06.2021, № 388103/821 від 24.06.2021, № 388103/832 від 25.06.2021, № 493102/76/849 від 20.06.2021, № 493102/89/1004 від 22.07.2021, № 388103/598 від 02.06.2021, № 388103/599 від 02.06.2021, № 388103/1097 від 17.06.2021, № 493102/95/1110 від 20.08.2021.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на загальну суму 64356,37 грн.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст.307 Господарського кодексу України, ст.909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст.3 Статуту).

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч.2 ст.307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст.24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За приписами ст.37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Матеріалами справи (залізничні накладні та досильні накладні до основних відправок: № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 45647310 від 06.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49026461 від 18.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49579683 від 21.07.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50102318 від 18.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення Покровськ Донецької залізниці, Ямниця, Бурштин Львівської залізниці до станції призначення - Добропілля Донецької залізниці.

Згідно із ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, за результатами зважування вантажу, який перевозився згідно залізничних накладних, долучених до матеріалів справи, виявлено його часткову втрату у вагонах, на підтвердження чого перевізником складено відповідні комерційні акти.

Зокрема, зі змісту комерційних актів: №482004/218 від 28.04.2021 вбачається, що недостача вантажу у вагоні № 53513610 становить 1850 кг, № 482004/231 від 02.05.2021 - нестача вантажу у вагоні № 62966213 складає 1000 кг, № 482004/232 від 02.05.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56291719 складає 1500 кг, № 482004/233 від 02.05.2021 - нестача вантажу у вагоні № 53058145 складає 1250 кг, № 482004/234 від 02.05.2021- нестача вантажу у вагоні № 56255771 складає 1000 кг, № 482004/235 від 02.05.2021- нестача вантажу у вагоні № 64021546 складає 750 кг, № 482004/236 від 02.05.2021 - нестача вантажу у вагоні № 53545729 складає 900 кг, № 482004/237 від 02.05.2021- нестача вантажу у вагоні № 62256045 складає 800 кг, № 428004/238 від 02.05.2021 - нестача вантажу у вагоні № 62522677 складає 3450 кг, № 450003/620/54 від 06.06.2021- нестача вантажу у вагоні № 53534673 складає 3500 кг, № 388103/821 від 24.06.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56737760 складає 2450 кг, у вагоні № 62198460 нестача - 2500 кг, № 388103/832 від 25.06.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56998099 складає 3500 кг, № 493102/76/849 від 20.06.2021 - нестача вантажу у вагоні № 53546131 складає 3400 кг, № 493102/89/1004 від 22.07.2021 - нестача вантажу у вагоні № 63812481 складає 1650 кг, нестача у вагоні № 56961881 - 900 кг, у вагоні № 53560736 нестача - 1650 кг, № 388103/598 від 02.06.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56138258 складає 2100 кг, № 388103/599 від 02.06.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56542160 складає 2800 кг, № 388103/1097 від 17.08.2021 - нестача вантажу у вагоні № 50049097 складає 1250 кг, № 493102/95/1110 від 20.08.2021 - нестача вантажу у вагоні № 56998206 складає 1000 кг, у вагоні № 61013264 недостача - 1600 кг.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних : № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №53513610, 62966213, № 56291719, № 53058145, № 56255771, № 64021546, № 53545729, № 62256045, № 62522677, № 53534673, № 56737760, № 62198460, № 56998099, № 53546131, № 63812481, № 56961881, № 53560736, № 56138258, № 56542160, № 50049097, № 56998206, № 61013264.

При цьому будь-які зауваження щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін в матеріалах справи відсутні.

Підпунктом 8 п.2 ст.16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

В той час як Акціонерне товариство "Українська залізниця", всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційних актах, не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника. Як і не надала жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею без зауважень до перевезення вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Отже за висновками суду Акціонерне товариство "Українська залізниця" повинно відшкодувати позивачу збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так п.2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Згідно положень ст.133 Статуту залізниць України ПрАТ "Шахтоуправління Покровське", ПрАТ "Івано-Франківськцемент" та ТЕС АТ "ДТЕК Західенерго" передали право пред`явлення позову щодо недостачі вантажу, відправленого за залізничними накладними та досильними накладними до основних відправок, які долучені позивачем до позовних матеріалів: № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 45647310 від 06.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49026461 від 18.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49579683 від 21.07.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50102318 від 18.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021, вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ". В підтвердження повноважень осіб, що здійснювали переуступні написи до матеріалів справи долучено довіреність № 82/21 ід 25.06.2021 на головного бухгалтера ПрАТ "Шахтоуправління Покровське" Фадєєву Світлану Євгенівну, довіреність № 155/ЗЕ/2021 від 13.05.2021 на начальника відділу паливозабезпечення ВП "Бурштинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" Пундора Івана Ярославовича та головного бухгалтера ВП "Бурштинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" Івасишина Романа Григоровича.

Відповідачем не спростовано обставин щодо наявності у позивача права на звернення до суду з даними позовом в рамках вищезазначених перевезень.

Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст.114 Статуту).

Згідно з ст.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу, який перевозився за залізничними накладними: № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 49026461 від 18.06.2021, № 49579683 від 21.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50102318 від 18.08.2021 позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції, які складені вантажовідправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільска ЦЗФ", підписані директором та начальником відділу з планування та інвестицій. Саме при перевезенні за вищезазначеними накладними комерційними актами було встановлено недостачу вантажу у вищезазначеному обсязі та перелічених вище вагонах.

Враховуючи положення ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України, ст.314 Господарського кодексу України, а також ст.115 Статуту залізниць України, суд вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п.2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що положення ст.115 Статуту не визначають вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати вартість вантажу, суд визнає надані позивачем довідки про вартість вугільної продукції належними та допустимими доказами на підтвердження вартості відправленого за залізничними накладними № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021 вантажу.

Позивач не є ані постачальником, ані покупцем спірного вугілля, а тому надані вантажовідправником довідки є належними та допустимими доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу.

Отже, доводи відповідача, викладені останнім у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що позивачем не надано доказів оплати вантажу та, як наслідок, не доведено наявність шкоди є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Судом встановлено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України №163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях"" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з представлених до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю на більше 0%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм.

Отже з урахуванням п.27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничними накладними № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021 було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цих накладних, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Таким чином сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат становить, за розрахунком позивача, який перевірено судом, 64356,37 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен з доводів сторін.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу та належного підтвердження розміру збитків за залізничними накладними № 48209365 від 27.04.2021, № 48228043 від 29.04.2021, № 48228027 від 29.04.2021, № 48808802 від 05.06.2021, № 45647310 від 06.06.2021, № 49026487 від 18.06.2021, № 46181491 від 26.06.2021, № 49026461 від 18.06.2021, № 49030240 від 19.06.2021, № 49579683 від 21.07.2021, № 49581010 від 22.07.2021, № 48682009 від 27.05.2021, № 49961576 від 11.08.2021, № 50102318 від 18.08.2021, № 50116789 від 19.08.2021 та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 64356,37 грн.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85000, Донецька обл., місто Добропілля, вул. Київська, будинок 1, ідентифікаційний код 00176472) суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 64356 (шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят шість) грн 37 коп. та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 26.01.2022

Суддя І.В.Усатенко