Справа № 916/2870/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,
представників учасників справи:
позивача - громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» - не з`явився,
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» - не з`явився,
розглянувши заяву громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав»
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат
у справі № 916/2870/20
за позовом громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (далі - Спілка, позивач)
до товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (далі - Товариство, відповідач)
про укладення договору щодо надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав.
Спілка звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства про визнання укладеним з 10.04.2020 договору № 06-31/08/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на умовах та у редакції, викладеній у позовній заяві.
Рішенням господарського суду Одеської області від 17.05.2021 зі справи № 916/2870/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано укладеним з 10.04.2020 Спілкою і Товариством договір № 06-31/08/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення в редакції позивача. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 апеляційну скаргу Товариства на рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 зі справи № 916/2870/20 задоволено частково; рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 зі справи № 916/2870/20 змінено; пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/2870/20 викладено в такій редакції: «З 04.10.2021 року вважати укладеним між громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» і товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення.». Пункт 5.1 договору № 06-31/08/20 викладено у такій редакції: «Договір є укладеним з 04.10.2021». Абзац перший підпункт 3.1.2 пункту 3.1 договору № 06-31/08/20 викладено у такій редакції: «в день укладення цього договору довідково надати Спілці інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслюються провайдером, станом на 04.10.2021 року.». Виключено з пункту 1 Додатку № 3 до договору № 06-31/08/20 умови про застосування щомісячних тарифів за одного абонента провайдера у період з 10.04.2020 по 31.12.2020 р. у розмірі 0,40 грн. за одного абонента, у період з 01.01.2021 по 04.10.2021 р. у розмірі 0,90 грн. за одного абонента. В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/2870/20 залишено без змін.

Товариство, не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції, подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2021 касаційну скаргу Товариства задоволено частково; змінено постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 916/2870/20 та її (постанови) резолютивна частина викладена у такій редакції: «Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» задовольнити частково. Рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/2870/20 змінити. Пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/2870/20 викласти у такій редакції: «З 04.10.2021 року вважати укладеним між громадською спілкою «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» (ідентифікаційний код 43080257) і товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (ідентифікаційний код 32625210) договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення.».Пункт 5.1 договору № 06-31/08/20 викласти у такій редакції: «Договір є укладеним з 04.10.2021».Пункт 5.2 договору № 06-31/08/20 викласти у такій редакції: «Сторони домовились, що строк дії цього договору встановлюється з дати його укладення і до 10 вересня 2022 року включно». Абзац перший підпункт 3.1.2 пункту 3.1 договору № 06-31/08/20 викладено у такій редакції: «в день укладення цього договору довідково надати Спілці інформацію щодо найменувань програм організацій мовлення, які ретранслюються провайдером, станом на 04.10.2021 року.». Виключити з пункту 1 Додатку № 3 до договору № 06-31/08/20 умови про застосування щомісячних тарифів за одного абонента провайдера у період з 10.04.2020 по 31.12.2020 р. у розмірі 0,40 грн. за одного абонента, у період з 01.01.2021 по 03.10.2021 р. у розмірі 0,90 грн. за одного абонента, у період з 11.09.2022 по 31.12.2022 р. у розмірі 1,50 грн. за одного абонента, у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 р. у розмірі 2,00 грн. за одного абонента, у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 р. у розмірі 2,50 грн за одного абонента, з 01.01.2025 по 31.12.2025 р. у розмірі 3,00 грн за одного абонента. В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі № 916/2870/20 залишено без змін.»; в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 916/2870/20 залишити без змін.

Інтереси Спілки у суді касаційної інстанції представляла адвокат Неволіна А.Ю., повноваження якої підтверджені довіреністю від 20.09.2020.

24.12.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті) від Спілки надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої остання просить Суд стягнути з Товариства на користь Спілки судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн; розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснити без участі представника позивача.

При цьому, попередньо заяву у відповідності до приписів частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Спілкою зроблено у відзиві на касаційну скаргу.

Заяву Спілки згідно з ухвалою Суду від 13.01.2022 призначено до судового розгляду на 20.01.2022.

Від Товариства клопотань, заперечень, пояснень на заяву Спілки не надходило.

У відповідності до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.

Згідно з приписами пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Дослідивши заяву Спілки про стягнення з Товариства витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції та докази, надані на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (договір від 28.02.2020 № 01/02/2020, укладений адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» з клієнтом - Спілкою, який доданий до позовної заяви; додаткову угоду від 16.11.2021 № 01-16/11/21 до договору № 01/02/2020, яка укладена Спілкою з адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» та в якій зазначений перелік дій/послуг, що мають бути вчинені адвокатським об`єднанням в інтересах позивача при розгляді справи № 916/2870/20 в суді касаційної інстанції, а також вартість цих дій/послуг; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім`я Неволіної А.Ю.; довіреність від 20.09.2020; акт прийому-передачі наданих послуг від 21.12.2021 № 21/12/21 на суму 15 000 грн.), Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.02.2020 між Спілкою та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв і партнери» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 01/02/2020.

Відповідно до пункту 1.1. договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти її та оплатити Адвокатському об`єднанню зазначені послуги.

Згідно з пунктом 2.4. договору прийняття кожного доручення оформлюється додатковою угодою до цього договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання, розмір гонорару (винагороди) та фактичних витрат, а також порядок їх сплати тощо.

Згідно з підпунктом 4.2.6. договору клієнт зобов`язується оплачувати Адвокатському об`єднанню вартість наданої професійної правничої допомоги (юридичних послуг) або вартість її окремих етапів своєчасно, в повному обсязі відповідно до умов договору.

Умовами розділу 10 договору сторонами передбачено, що розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та порядок його сплати визначається сторонами у порядку, передбаченому пунктом 2.4. договору.

Остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання акту.

При розрахунку вартості надання професійної правничої допомоги, вказаної в пунктах 10.1. та 10.2. цього договору, враховується час, витрачений Адвокатським об`єднанням, його адвокатами, помічниками та співробітниками, а також обсяг та складність наданих послуг. Гонорар сплачується клієнтом в гривнях безготівковим переказом.

Цей договір (додаткові угоди) та акти є підставою для здійснення розрахунків. За бажанням клієнта йому може бути наданий окремий рахунок-фактура.

16.11.2021 Спілкою та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв і партнери» укладено додаткову угоду № 01-16/11/21 до договору № 01/02/2020.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди клієнт доручає, а адвокатське бюро зобов`язується надати професійну правничу допомогу у рамках господарського судочинства за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» у процесі касаційного розгляду справи № 916/2870/20 щодо оскарження на рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021.

За приписами пункту 2 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що для виконання доручення клієнта Адвокатським об`єднанням надаються наступні види правничої допомоги:

- складання, оформлення та надсилання відзиву на касаційну скаргу;

- представництво інтересів клієнта у Верховному Суді;

- аналіз судової практики - за потреби;

- складання інших процесуальних документів (пояснень, клопотань, заяв, заперечень, тощо) - за потреби;

- ознайомлення з матеріалами справи, дослідження процесуальних документів відповідача - за потреби;

- виконання інших дій, які хоча не деталізовані в цій додатковій угоді, проте є необхідними для представництва інтересів клієнта по справі № 916/2870/20 у Верховному Суді.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди загальна сума гонорару (винагороди) складає 15 000 грн.

21.12.2021 між Спілкою та Адвокатським об`єднанням «Гур`єв і партнери» підписано акт прийому-передачі наданих послуг № 21/12/21 на суму 15 000 грн.

Зі змісту зазначеного Акту вбачається, що у період з 16.11.2021 по 21.12.2021 Адвокатським об`єднанням «Гур`єв і партнери» в межах касаційного розгляду справи № 916/2870/20 надано клієнту наступні види правничої допомоги з детальним описом наданих послуг. Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги є фіксованою та складає 15 000 грн.

Також встановлено, що фактичним виконавцем таких послуг була адвокат Неволіна Анастасія Юріївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.09.2011 № 4641/10). Відповідно до відомостей з Реєстру адвокатів України Неволіна А.Ю, здійснює адвокатську діяльність, зокрема, у складі Адвокатського об`єднання «Гур`єв і партнери». Неволіна А.Ю. здійснювала представництво у Верховному Суді на підставі наданої Спілкою довіреності від 20.09.2020.

Верховний Суд зазначає, що адвокат Неволіна А.Ю. дійсно брала участь у судовому засіданні Верховного Суду у цій справі та надавала відзив на касаційну скаргу, який був прийнятий судом до розгляду. Оцінивши у порядку статті 86 ГПК України надані позивачем докази судових витрат, Суд, керуючись статтями 74 - 79 ГПК України, вважає їх належними, допустимими та такими, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність наданих Адвокатським об`єднанням «Гур`єв і партнери» послуг до цієї справи Товариство не надало.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У справі, що переглядається, Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.

Приймаючи постанову від 21.12.2021 у цій справі, Верховний Суд щодо розподілу судових витрат (в частині судового збору) зазначив, що з огляду на те, що предметом спору є вимога немайнового характеру, а судом касаційної інстанції змінено судове рішення не у частині, що стосується необхідності укладення договору між позивачем та відповідачем, ураховуючи вимоги статей 129, 130 ГПК України та Закону України «Про судовий збір», судові витрати, понесені Товариством у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, Верховним Судом покладено на скаржника. Водночас, суд задовольнив касаційну скаргу відповідача частково, зокрема, змінивши постанову суду апеляційної інстанції з питання щодо правильності застосування норм матеріального права у контексті предмета та підстав позову.

При цьому, беручи до уваги характер спірних правовідносин у справі, враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 21.12.2021 касаційну скаргу Товариства задоволено частково та змінено постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2870/20 у відповідній частині, Верховний Суд, з огляду на принципи пропорційності та розумності, вважає таким, що відповідатиме обставинам цієї справи задоволення заяви Спілки про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат (професійну правничу допомогу) в суді касаційної інстанції у розмірі 10 000 грн, у решті заявленої до суду суми витрат на професійну правничу допомогу суд касаційної інстанції відмовляє, що повністю відповідає висновку, викладеному у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 916/2870/20 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» на користь громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції. У решті заяви громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат відмовити.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Одеської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова