РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2022Справа № 910/17437/21
за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 4 470,52 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4 470,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 14 про закупівлю від 22.04.2021 щодо поставки товару у визначеному обсязі та у передбачений договором строк, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 4470,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі № 910/17437/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:
Між Службою безпеки України (платник - Військова частина НОМЕР_1 ) (Позивач, Покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач, Продавець) укладено Договір про закупівлю №14 від 22.04.2021 (Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується в 2021 році у терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність Покупцю фотокопіювальне та поліграфічне обладнання для офсетного друку, код ДК 021:2015-30120000-6 (картриджі з тонером) (далі - Товар), у кількості, номенклатурі (асортименті) та по ціні згідно із Специфікацією (Додаток № 1), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його у порядку і на умовах визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору поставка (передача) Продавцем Товару Покупцю здійснюється згідно із Специфікацією (Додаток № 1). Поставка (передача) Продавцем Товару Покупцю може здійснюватися окремими партіями. Партією Товару вважається кількість Товару, яка вказана в рахунках-фактурах та видаткових накладних, наданих Продавцем.

У пункті 4.1. Договору сторони визначили, що ціна Договору складає: 41 250,00 грн. без ПДВ. Оплата буде здійснена за КПКВ 6524010 КЕКВ 2210 на суму 41 250,00 грн. (загальний фонд). Продавець є платником єдиного податку 3 групи.

Згідно з п.6.1. Договору поставка (передача) та відвантаження Товару Продавцем здійснюється протягом 10 робочих днів з дня підписання Сторонами цього Договору, але не раніше дня його реєстрації в органах Державного казначейства.

Відповідно до п.6.2. Договору поставка (передача) та відвантаження (у т.ч. в межах гарантійних зобов`язань, за необхідністю) Товару здійснюється силами, засобами, транспортом Продавця та за рахунок Продавця на адресу Покупця: вул. Московська, 5/2, м. Київ, 01010, Україна. Про готовність (передачі) Товару Продавець зобов`язаний повідомити Покупця за телефоном, факсом чи листом, надісланим електронною поштою за адресою: .

Дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом Додатку №1 до Договору (Специфікації) загальна вартість товару становить 41 250,00 грн.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, продавець поставив покупцю товар на суму 20 265,00 грн. відповідно до видаткової накладної №181 від 07.05.2021, оплату за поставлений товар було здійснено в повному обсязі.

Позивач вказує, що він звернувся до відповідача з листом №33/3-3315нт від 23.07.21 за змістом якого вимагав забезпечити постачання решти всього обсягу товару в найкоротші терміни на адресу покупця, за власний рахунок (пункт 6.2. Договору) та з претензією щодо сплати штрафних санкцій №33/3-4319нт від 30.09.2021, відповідно до якої вимагав сплатити 4 470,52 грн штрафних санкцій за порушення строків поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 14 про закупівлю від 22.04.2021 щодо поставки товару у визначеному обсязі та у передбачений договором строк, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 4470,52 грн (3001,57 грн пені та 1468,95 грн штрафу).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, між Службою безпеки України (платник - Військова частина НОМЕР_1 ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір про закупівлю №14 від 22.04.2021, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується в 2021 році у терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність Покупцю фотокопіювальне та поліграфічне обладнання для офсетного друку, код ДК 021:2015-30120000-6 (картриджі з тонером) (далі - Товар), у кількості, номенклатурі (асортименті) та по ціні згідно із Специфікацією (Додаток № 1), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його у порядку і на умовах визначених цим Договором.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідач відповідно до п. 6.1. Договору зобов`язаний поставити товар протягом 10 робочих днів з дня підписання Сторонами цього Договору, відтак, відповідач повинен поставити товар у строк до 11.05.2021 включно.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, продавець поставив покупцю товар на суму 20 265,00 грн. відповідно до видаткової накладної №181 від 07.05.2021, оплату за поставлений товар було здійснено в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З наведеного вбачається, що відповідачем не було здійснено поставку всього обсягу товару, що обумовлений Договором (специфікацією), враховуючи, що строк виконання зобов`язання щодо поставки товару є таким, що настав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 8.3. Договору сторони визначили, що за порушення строків виконання зобов`язання Продавець сплачує Покупцю пеню, у розмірі 0,1% вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Судом встановлено, що позивач здійснює нарахування пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару (20985,00 грн) за період з 11.05.2021 по 30.09.2021, разом з тим, як було встановлено вище, відповідач мав поставити товар у строк до 11.05.2021 включно, відтак, включення 11.05.2021 до строку нарахування пені є неправомірним.

Здійснивши перерахунок пені за період з 12.05.2021 (перший день прострочення виконання зобов`язань) по 30.09.2021 (як визначено позивачем), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3 001,57 грн пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2 979,87 грн.

Разом з тим, ураховуючи, що прострочення виконання зобов`язання з поставки товару на суму 20985,00 грн перевищує 30 (тридцять) днів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 1468,95 грн штрафу (7% від 20985,00 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) пеню у розмірі 2 979 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 87 коп., штраф у розмірі 1 468 (одна тисяча чотириста шістдесят вісім) грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 2 258 (дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн. 98 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева