ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

18 січня 2022 року Справа № 906/476/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Першко А.А.,

представники учасників справи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Об`єднання спів-власників багатоквартирного будинку «Космос-1971» на рішення господарського суду Житомирської області від 08.09.2021, повний текст якого складено 20.09.2021, у справі №906/476/21 (суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971» м.Житомир

до Приватного спеціалізованого підприємства «Вертикаль» м.Житомир

про визнання недійсним договору про надання послуг,-

У квітні 2021 року до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971» (надалі в тексті ОСББ) про визнання недійсним Договору №5 від 31.12.2020 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» по пр.Юрія Кондратюка, 7 в м.Житомир, укладеного Приватним спеціаліазованим підприємством «Вертикаль» (надалі в тексті Підприємство) і співвласником житлового будинку гр.Журавель Оленою Олександрівною в інтересах ОСББ.(т.1, арк.справи 1-13, 66-80).

Рішенням господарського суду Житомирської області у справі №906/476/21 від 08.09.2021 в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять Договору №5 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» по проїзду Ю.Кондратюка, 7 в м.Житомирі від 31.12.2020, укладеного ПСП «Верти-каль» та співвласником житлового будинку гр.Журавель О.О. в інтересах ОСББ «Космос-1971». При цьому, зважаючи на невірне визначення Позивачем відповідачів у справі відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним Договору.(т.1, арк.справи 217-223).

Не погоджуючись із рішенням, Позивач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 08.09.2021 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.(т.1, арк.справи 225-232).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що сторонами Договору є Приватне спеціалізоване підприємство «Вертикаль» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971». Права та обов`язки стосуються лише сторін Дого-вору. Співвласник житлового будинку гр. ОСОБА_1 , яка підписала договір, не є стороною Договору, а лише виконала рішення загальних зборів будинку від 10.12.2020 по проїзду Юрія Кондратюка, 7 у м.Житомирі, а тому гр. ОСОБА_1 не може бути залучена судом до розгляду зазначеного господарського спору. Вважає, що вірно визначив Відповідача у справі, відповідно до договору №5 «Про надання послуги з управління багатоквартирним будин-ком» по проїзду Юрія Кондратюка, 7 в м.Житомирі від 31.12.2020, яким є ПСП «Вертикаль». Договір підписаний співвласником будинку фізичною особою, яка не є підприємцем, договір підписаний в порядку ч.2 ст.92 ЦК України, тобто у випадку, встановленому законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Фізична особа не є стороною у справі у зв`язку із тим, що всіх співвласників житлового будинку представляє ОСББ «Космос-1971». Крім того, у Договорі №48/21 від 25.05.2021 про надання професійної правничої допомоги відсутні істотні умови договору: підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, які визначаються в договорі про надання правової допомоги, що є безумовним порушенням ст.638 ЦК України, ч.ч. 1, 3 ст.215 ЦК України. ПСП «Вертикаль» не додало акту виконаних робіт до договору №48/21 від 25.05.2021 Про надання професійної правничої допомоги. Апелянт вважає, що гонорар адвоката Яроша В.В. є завищеним та не відповідає витраченим часом на представництво інтересів Відповідача, тому при прийнятті рішення суду необхідно відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Позивача, ухвалою від 25.11.2021 розгляд справи призначено на 23.12.2021, а ухвалою від 23.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Пози-вача про зупинення провадження у справі, а також відкладено розгляд справи на 18.01.2021.(т.1, арк.справи 243; т.2, арк.справи 19, 23).

15.11.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив Відповідача, у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 1-5).

Учасники справи не забезпечили явку своїх представників у призначені на 23.12.2021 та 18.01.2022 судові засідання, однак від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.(т.2, арк.справи 28)

Крім того, у судовому засіданні 18.01.2021 колегія суддів відхилила клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду 17.01.2022, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду не є підставою для відкла-дення. Крім того, явка сторін обов`язковою не визнавалась, матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, а Відповідач не обмежений колом представників.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2020 проведено загальні збори співвласників багатоквартирного будинку №7 по проїзду Ю.Кондратюка в м.Житомирі, які оформлено прото-колом. Загальна кількість співвласників 73 особи, з них участь у зборах взяли 40 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 2576 м2.

На зборах прийнято рішення: про вихід з складу ОСББ «Космос-1971», відмову від послуг та припинення із ним усіх існуючих договірних відносин та правовідносин; Приватне спеціалізо-ване підприємство «Вертикаль» визначено управителем багатоквартир-ного будинку №7 по проїзду Ю.Кондратюка у м.Житомир; затверджено договір з управителем Приватним спеціалізованим «Вертикаль» у відповідності до редакції, розглянутої зборами спів-власників будинку; уповноваженою особою від імені співвласників багатоквартирного будинку, укласти, вносити зміни та розірвати договір з ПСП «Вертикаль» обрано ОСОБА_1 , якій доручено здійснення контролю за його виконанням та повідомлення про прийняті рішення управління попереднього виконавця послуг ОСББ «Космос-1971» та отримання від ОСББ «Космос-1971» технічної документації на багатоквартирний будинок згідно переліку в термін, визначений законодавством України.(т.1, арк.справи 103-113).

Додатком Протоколу визначено проект договору між управителем ПСП «Вертикаль» та співвласниками.

Матеріали справи містять Договір №5 від 31.12.2020 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком підписаний ПСП «Вертикаль» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в особі Журавель Олени Олександрівни. (т.1, арк.справи 115-118).

За умовами вищевказаного Договору, управитель зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі послуга з управління), що розташований за адресою: м.Житомир, пр.Юрія Кондратюка, буд.7 (далі будинок), а співвласники зобов`язу-ються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору.

13.01.2021 на адресу ОСББ «Космос-1971» надійшов лист співвласниці будинку гр. ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , яким повідомлено, що проведеними 10.12.2020 зборами співвласників вказаного будинку прийнято рішення про вихід зі складу ОСББ «Космос-1971», відмову від надання послуг, припинення із ним існуючих договірних відносин та правовідносин. Також повідомлено, що з 01.03.2021 послуги з управління будинком будуть надаватися Приватним спеціалізованим підприємством «Вертикаль», у зв`язку із підписанням 31.12.2020 договору №5. У відповідь ОСББ «Космос-1971» повідомило про відсут-ність правових підстав для підписання гр. ОСОБА_1 будь-якої документації, а договір є нікчемним, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».(т.1, арк.справи 24, 27).

Матеріали справи свідчать, що ОСББ «Космос-1971» повідомляло ПСП «Вертикаль» про відсутність у останнього підстав для надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: м.Житомир, пр.Ю.Кондратюка,7 у зв`язку з недійсністю Договору №5 від 31.12.2020, оскільки зміни форми управління вказаним будинком не приймалося, у відповідь СПС «Верти-каль» повідомило про хибнисть твердження ОСББ «Космос-1971» щодо недійсності договору. (т.1, арк.справи 28, 29-32).

Матеріали справи також містять акт від 16.05.2017 приймання-передачі житлового комплексу ЖБК «Космос» до правонаступника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971», з якого вбачається, що будинок №7 по проїзду Ю.Кондратюка у місті Житомирі передано на баланс ОСББ «Космос-1971».(т.1, арк.справи 20-23).

Вважаючи, що договір порушує права ОСББ «Космос-1971» як управителя, останнє звернулось з позовом до ПСП «Вертикаль» про визнання недійсним Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №5 від 31.12.2020.(т.1, арк.справи 1-13).

Як зазначалось вище, рішенням від 08.09.2021 господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.(т.1, арк.справи 217-223).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є дійсність договору надання послуг з управління багатоквартир-ним будинком.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК України, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у ви-падках та порядку, визначеному законодавством.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання відповідних нас-лідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми право-чину, правоздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.

За результатами розгляду такого спору про визнання недійсним правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Під порушенням права суд розуміє такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, за нормами цивільного законодавства, суб`єктами оскарження правочину є сторони або інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Позивач виходить з недійсності договору з управління багатоквартирним будинком №5 від 31.12.2020 по АДРЕСА_1 укладеного ПСП «Вертикаль» і гр. ОСОБА_1 через відсутність у співвласника будинку ОСОБА_1 відповідних повноважень на укладання зазначеного правочину. Крім того, договір не відповідає вимогам Типовому Договору «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», а співвласники ОСББ «Космос-1971» не приймали рішення про зміну порядку управління житловим будинком АДРЕСА_1 . ПСП «Вертикаль» разом з співвласником будинку ОСОБА_1 провели 10.12.2020 збори в житловому будинку по проїзду Юрія Кондратюка, 7, який входить до складу ОСББ «Космос-1971» без делегованих їм повноважень та прийняли рішення всупереч вимогам статуту ОСББ «Космос-1971», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ від 05.09.2019 №712 «Про затвердження правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком». Апелянт наголошує, що загальні збори ОСББ «Космос-1971» не приймали рішення про зміну форми управ-ління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , не обирали управляючу компанію ПСП «Вертикаль» та не замовляли послуги з управління багатоквартирним будинком.

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів зауважує, що договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(ст.628 ЦК України).

Договір, в силу ч.1 ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.2 статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розта-шовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч.1 ст.385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багато-квартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), корис-тування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання спів-власників багатоквартирного будинку (будинків).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багато-квартирному будинку», багатоквартирний будинок житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири; управитель багатоквартирного будинку (далі управитель) фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком вчинення співвласниками багато-квартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Статтею 9 зазначеного Закону визначено форми управління багатоквартирним будинком, зокрема, управління багатоквартирним будинком співвласниками; управління багатоквартирним будинком управителем; управління багатоквартирним будинком об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (асоціацією співвласників багатоквартирних будинків).

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прий-няття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань спів-власників багатоквартирних будинків.(ч.1 ст.10 Закону).

Управління багатоквартирним будинком управителем, ч.1-3 ст.11 названого Закону, здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазна-чається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багато-квартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом міністрів України.

Таким чином, з огляду на положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирного будинку для управління будинком можуть створити об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ), або, якщо мешканці не хочуть створювати ОСББ, то вони можуть найняти управляючу компанію, яка буде обслуговувати будинок. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №910/4687/19.

Спеціальним законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку є Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі об`єднання) юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвлас-никам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.(ч.ч. 1, 4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Згідно з ч.ч. 1, 14 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у ново-збудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Таким чином, з моменту створення та реєстрації відповідного об`єднання співвласників багатоквартирного будинку управління багатоквартирним будинком здійснюється виключно об`єднанням через свої органи управління.

Органами управління об`єднання, згідно ст.10 Закону України «Про об`єднання співвлас-ників багатоквартирного будинку», є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багато-квартирного будинку повністю або частково асоціації.

Управління багатоквартирним будинком, відповідно до ст.12 названого Закону, об`єднання здійснює через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багато-квартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може зміни-ти його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління, в силу приписів ст.13 вказаного Закону, регулюються укладеним між об`єднанням і управителем договором, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комуналь-ного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем.(ч.3 ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Співвласник, згідно зі ст.14 Закону України «Про об`єднання співвласників багато-квартирного будинку», має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання.

Колегія суддів приймає до уваги, що Верховним Судом під час розгяду справи №906/203/20 досліджувалось питання створення та діяльності ОСББ «Космос-1971», питання зміни управителя одного будинку, який входить до складу вже сформованого об`єднання, а саме ОСББ «Космос-1971», а також правомочність зборів співвласників одного будинку із ОСББ «Космос-1971» на зміну управителя. Висновки Верховного Суду із вказаних питань знайшли відображення у постанові від 17.12.2020 в справі №906/203/20, зокрема висновок про необхідність застосування положень частини 1 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Матеріалами справи стверджено, що вищим органом управління ОСББ «Космос-1971» згідно з пунктом 2 розділу 3 Статуту об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. До виключної компетенції загальних зборів належить, серед іншого, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього (пункт 3 розділу 3 Статуту).

Питання обрання та відкликання управителя одного будинку, який входить до складу вже сформованого об`єднання, має вирішуватися шляхом скликання та проведення загальних зборів ОСББ «Космос-1971», до компетенції яких належить це питання відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Натомість, збори співвласників окремого будинку до моменту виходу співвласників цього будинку зі складу ОСББ «Космос-1971», відповідно до чинного законодавства та положень ста-туту, такими правомочностями не володіють. Маючи на меті здійснити вихід із ОСББ «Космос-1971», у складі якого здійснювалось управління співвласники одного будинку мали здійснити такий вихід з об`єднання у встановленому порядку, шляхом скликання ініціативною групою та проведення загальних зборів ОСББ «Космос-1971» із внесенням змін до статуту об`єднання і, за потреби, в подальшому створити у своєму будинку окреме ОСББ або найняти управляючу компанію, яка буде обслуговувати будинок.

Проте, як встановлено судом першої інстанції дій щодо виходу зі складу ОСББ «Космос-1971» співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено не було.

Тому, зміна форми і суб`єкта управління багатоквартирним будинком в даному випадку не відбулась, оскільки відповідно до статуту ОСББ «Космос-1971» співвласники багатоквартир-ного будинку АДРЕСА_1 залишились в складі ОСББ «Космос-1971».

На час прийняття рішення 10.12.2020 співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 вказаний будинок входив до складу ОСББ «Космос-1971», що додатково підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу ЖБК «Космос» до право-наступника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971» від 16.05.2017, з якого вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано на баланс ОСББ «Космос-1971».(т.1, арк.справи 20-23).

Крім того, Позивач обґрунтовує визначення лише одного відповідача ПСП «Вертикаль» тим, що саме ОСББ, згідно приписів законодавства та статуту наділене повноваженнями пред-ставляти інтереси співвласників багатоквартирних будинків, які входять до його складу, у тому числі і співвласників будинку по проїзду Юрія Кондратюка, 7. Тому вважає, що сторонами оспорюваного договору є ПСП «Вертикаль» та ОСББ «Космос». Співвласник житлового будинку гр. ОСОБА_1 , яка підписала договір, на переконання Позивача є не стороною оспорюваного правочину, а лише виконавцем рішення загальних зборів, тому не може бути залучена судом до розгляду зазначеного господарського спору. При цьому, саме ПСП «Вертикаль» у даній справі є особою, яка, на думку ОСББ, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси Позивача.

Відповідно до частин першої, третьої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Апеляційний суд виходить з того, що під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, стосовно яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов-язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем в якості відповідача, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наяв-ності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстави позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову це обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Аналогічний правовий висновок відображено у постанові Верхов-ного Суду від 13.04.2021 у справі №921/780/19.

В статті 45 ГПК України зазначено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорю-ваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Статті 47, 48 ГПК України визначають порядок та умови участі у справі кількох відповідачів, залучення до участі у справі співвідповідача та заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм сторони це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем особа, яка повинна виконати зобов-язання. При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення.

Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З наведеного випливає, що заміна неналежного відповідача може бути здійснена судом лише за клопотанням позивача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. Під час розгляду справи за незмінного складу сторін (відсутності клопотання позивача про заміну неналежного відповідача належним в порядку статті 48 ГПК України) за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача, оскільки суд за власною ініціативою не має права на вчинення процесуальної дії з заміни відповідача.

Правовий висновок в подібному спорі викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц та від 26.11.2019 у справі №905/386/18.

Матеріали справи свідчать, що оспорюваний договір укладено саме між ПСП «Вертикаль» та ОСОБА_1 , як особою, уповноваженою зборами співвласників багато-квартирного будинку, що діє на підставі протоколу зборів співвласників від 10.12.2020.

При цьому приписами ст.ст. 9, 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено таку форму управління.

Тому, матеріалами справи спростовується твердження, що співвласник житлового будинку гр. ОСОБА_1 уклала оспорюваний договір, діючи в інтересах ОСББ «Космос», до того ж сам Позивач наголошує у позовній заяві, що жодних рішень щодо такого уповноваження ОСББ не приймало.

Оформлене протоколом від 10.12.2020 рішення зборів співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень) багатоквартирного будинку №7 по проїзду Ю.Кондратюка у м.Житомир недійсним не визнавалось.

При цьому, суд першої інстанції звертав увагу на неправильне визначення Позивачем складу відповідачів, однак останній на виконання вимог ухвали суду від 30.04.2021, у заяві про надання пояснення у справі, про зміну підстав позовних вимог позивача наполягав на обґрунто-ваності позовної вимоги саме у визначеній ним редакції.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на невірне визначення Позивачем сторін договору та, відповідно, відповідачів у справі, в задоволенні позову про визнання недійсним Договору №5 31.12.2020 судом першої інстанції відмовлено правомірно.

Позивач також заявляє про безпідставність стягнення з нього на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять детального опису виконаних робіт.

Колегія суддів враховує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаход-женням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкоду-вання суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див.mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, §268)).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забез-печенні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопору-шення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провад-женні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпе-чення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Видами адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 названого Закону, зокрема є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визнача-ються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Суд звертає увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Інтереси ПСП «Вертикаль» у даній справі представляв адвокат Ярош Володимир Васильович.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано:

- копію ордеру серії АМ №100471 від 31.05.2021 про надання правничої допомоги ПСП «Вертикаль» на підставі договору про надання правової допомоги №48/21 від 25.05.2021 в Господарському суді Житомирської області у справі №906/476/21 адвокатом Ярош В.В.(т.1, арк.справи 163);

- копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Ярошу В.В.(т. 1, арк. справи 164).

Матеріали справи також містять Договір №48/21 про надання професійної правничої допомоги від 25.05.2021, укладений адвокатом Ярошем Володимиром Васильовичем та ПСП «Вертикаль»-клієнт, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу клієнту, яка полягає у представництві і захисті прав та інтересів клієнта в судах усіх рівнів та інстанцій, підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності, органах державної влади та місцевого самоврядування при вирішенні та розгляді справи №906/476/21 за позовом ОСББ «Космос-1971» до Клієнта про визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №7 по проїзду Юрія Кондратюка у м.Житомирі.(п. 1.1 Договору).

Розмір гонорару за професійну правничу допомогу у справі, зазначений у п.1.1 цього Договору, становить 10000 грн.(п.2.1 Договору).

Факт оплати наданих послуг на суму 10000 грн підтверджується платіжним дорученням №382 від 25.05.2021.( т.1, арк.справи 166).

Таким чином, Відповідачем сплачено надану професійну правничу допомогу та підтверд-жено відповідними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, враховуючи характер виконаних представником відповідача в процесі розгляду справи дій, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про присудження стягнення з Позивача на користь Відповідача витрат на правничу допомогу, визначених сторонами у договорі у фіксованому розмірі в сумі 10000 грн.

Жодних підстав для переоцінки висновків суду першої інстанції колегія суддів не вбачає. При цьому, апеляційний суд зауважує на належному виконанні покладеного на суд першої інстанції обов`язку щодо мотивації рішення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія судів вважає, що матеріалами справи спростовуються посилання скаржника на недійс-ність Договору, а суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо безпідставності позову.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Позивача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позову, а тому рішення суду першої інстан-ції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космос-1971» на рішення господарського суду Житомирської області від 08.09.2021 у справі №906/476/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/476/21 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.