ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 Справа № 914/2933/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС-Партер», смт.Вигода, Івано-Франківська область,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Петровича Василя Олексійовича, с.Буховичі, Мостиський район,

про: стягнення заборгованості.

Суддя І. Б. Козак

При секретарі Г.Гелеш

Представники сторін не з`явилися.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС-Партер» до Фізичної особи-підприємця Петровича Василя Олексійовича про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 28.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 19.10.21. Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 25.01.2022.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 25.01.2022 представник позивача не з`явився, надіслав клопотання (вх.№31105/21 від 23.12.2021) про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушенням умов договору купівлі-продажу від 27.10.2020 №27/10 повністю не передано весь наперед оплачений товар. Відтак, станом на дату прийняття рішення відповідач не передав позивачу товар на суму 30975,10 грн і не повернув суму оплати, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3162,00 грн пені, 2001,44 грн інфляційних втрат, 667,00 грн 3% річних.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 2270,00 грн сплачений судовий збір,

· 7000,00 грн витрати на правову допомогу.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи.

27.10.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №27/10, відповідно до умов якого ФОП Петрович В.О. зобов`язався передати ТзОВ «ТС-Партнер» лісосировину (пиловик хвойний), а позивач зобовязався прийняти товар і оплатити його вартість за обумовленою ціною.

Відповідно до п.4.2 договору оплата проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця або готівкою в касу підприємства, але не пізніше ніж 5 днів після поставки партії товару.

Позивачем як покупцем було перераховано відповідачу 220000,00грн кошти за товар, однак було отримано товар на суму 189024,90 грн. Тобто, різниця між оплаченим та отриманим товаром становить 30975,10 грн.

Копії платіжних доручень про оплату товару знаходяться в матеріалах справи.

Копії видаткових накладних на отримання товару знаходяться в матеріалах справи.

Позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою про поставку оплаченого товару

Станом на дату винесення рішення відповідачем не подано доказів погашення заборгованості чи поставки товару.

Оцінка суду.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Матеріалами справи підтверджується одержання відповідачем коштів від позивача в межах договору купівлі-продажу від 27.10.2020 №27/10, однак відповідачем повністю не передано весь наперед оплачений товар. Відтак, станом на дату прийняття рішення відповідач не передав позивачу товар на суму 30975,10 грн і не повернув суму оплати, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання відповідачем, що в свою чергу є підставою для стягнення суми сплачених коштів в сумі 30975,00 грн, що є вартістю непоставленого товару.

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України позивач правомірно та правильно нарахував відповідачу 2001,44 грн інфляційних втрат, 667,00 грн 3% річних.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3162,00 грн пені. Суд звертає увагу товариства на те, що умови договору купівлі-продажу №27 від 27.10.2020 не передбачають настання такого виду відповідальності для продавця (відповідача у цій справі) як сплата пені за порушення умов цього договору.

Відтак, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. В даному випадку, нарахування пені позивачем здійснено безпідставно, тому в стягненні 3162,00 грн пені суд відмовляє.

Підсумовуючи наведене, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частково.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. належних доказів понесення витрат на правову допомогу позивач не подав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петровича Василя Олексійовича (адреса: с.Буховичі, Мостиський р-н, Львівська обл, 81383, ІНП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС-Партер» (адреса: вул.Драгоманова, 19, смт.Вигода, Івано-Франківська обл, 77552, ) 30975,00 грн боргу, 2001,44 грн інфляційних втрат, 667,00 грн 3% річних, 2074,98 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 26.01.2022.

Суддя Козак І.Б.