ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022 справа № 914/2441/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

про: стягнення 19 304 201,35 грн.,

Представники

позивача: Мельник О. С.

відповідача: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення 19 304 201,35 грн.

16.08.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15.09.2021р.; явку представників сторін у підготовче засідання визнати обов`язковою; викликати представників сторін у підготовче засідання.

06.09.2021р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20507/21.

09.09.2021р. відповідачем подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи заяву свідка, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20924/21.

13.09.2021р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21103/21.

14.09.2021р. позивачем подано до суду клопотання про зобов`язання відповідача дати вичерпні відповіді на письмові запитання, які надані позивачем до позовної заяви та продовжити строк для надання таких, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21343/21.

14.09.2021р. відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21355/21. Як додатки до вказаної заяви, долучено копії:

-наукового висновку «Щодо правового регулювання відносин у сфері транспортування природного газу та балансування газотранспортної системи» доктора юридичних наук, професора, члена Науково-консультативної ради при Верховному Суді О.А. Беляневича;

-наукового висновку доктора юридичних наук, професора, члена-коресподента НАПрН України, члена Науково-консультативної Ради Верховного Суду Харитонова Є.О.;

-наукового висновку доктора юридичних наук, професора, Члена Науково-консультативної ради Верховного Суду Коссака В.М.

У підготовче засідання 15.09.2021р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 15.09.2021р. суд відхилив клопотання позивача про надання вичерпних відповідей на письмові запитання відповідачем.

У підготовчому засіданні 15.09.2021р. оголошено перерву до 13.10.2021р.

27.09.2021р. відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22512/21.

30.09.2021р. позивачем подано до суду заперечення проти заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№22975/21.

08.10.2021р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4061/21.

08.10.2021р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4060/21.

12.10.2021р. позивачем подано до суду заяву свідка, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23867/21.

13.10.2021р. позивачем подано до суду заперечення на клопотання відповідача, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23921/21.

13.10.2021р. позивачем подано до суду заперечення проти заперечень відповідача, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№23918/21.

У підготовчому засіданні 13.10.2021р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Протокольною ухвалою від 13.10.2021р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та оголошено перерву до 03.11.2021р.

02.11.2021р. відповідачем подано до суду додаткові пояснення до клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№25719/21.

02.11.2021р. позивачем подано до суду клопотання про долучення додаткових доказів на підтвердження позовних вимог, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№25743/21.

03.11.2021р. позивачем подано до суду заперечення на додаткові пояснення відповідача до клопотання про призначення експертизи, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№25772/21.

У судовому засіданні 03.11.2021р. прийняли участь уповноважені представники сторін, суд постановив: поновити позивачу строк для подання доказів та долучив такі до матеріалів справи, відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи та відмовити в клопотанні щодо залучення третьої особи, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 24.11.2021р.

Відмовляючи у задоволенні клопотання (вх.№4061/21 від 08.10.2021р.) про залучення до участі у справі третьої особи, суд виходив з наступного:

у прохальній частині зазначеного клопотання, відповідач просить суд залучити до участі у справі №914/2441/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (місцезнаходження: Україна, 03065, місто Київ, пр.Гузара Любомира, будинок 44 ; ідентифікаційний код: 42795490).

Згідно з ч.1 ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Представником відповідача зазначено, що Газорозподільні станції знаходяться у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (ідентифікаційний код юридичної особи 42795490), оскільки, з 01.01.2020р. ТзОВ «Оператор ГТС України» є сертифікованим оператором газотранспортної системи України на підставі ліцензії виданої НКРЕКП постановою №3011 від 24.12.2019р.

Натомість судом встановлено, що підставою виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем є договір № від 17.12.2015р., а Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», не є стороною цього договору.

У свою чергу, представником відповідача не наведено обґрунтованих підстав залучення вказаної юридичної особи, не визначено, на які права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» може вплинути рішення у цій справі та яке право відповідач може набути стосовно третіх осіб в результаті ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у залученні до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, зокрема - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Відмовляючи у задоволенні клопотання (вх.№4060/21 від 08.10.2021р.) про призначення у справі судової експертизи, суд виходив з наступного:

зазначене клопотання про призначення експертизи обгрунтовано тим, що за твердженнями позивача, відповідач відбирав природний газ в точці виходу з газотранспортної системи, тому повинен сплатити послугу перевищення замовленої (договірної) потужності згідно договору транспортування природного газу, а відповідач, заперечуючи зазначені твердження, вказує, що не має такої технічної можливості, відповідно не відбирав природний газ з газотранспортної системи. Відтак, з`ясування даної обставини вимагає спеціальних знань у будівельно-технічній сфері.

Дослідивши клопотання про призначення експертизи, суд зауважує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

У свою чергу, суд вважає, що надані до матеріалів справи докази є достатні для повного та всебічного розгляду справи та встановлення обставин, які входять до предмету доказування у цій справі, відповідно не потребують знань у іншій сфері, ніж право.

22.11.2021р. відповідачем подано до суду заяву з процесуальних питань, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№27827/21.

24.11.2021р. відповідачем подано до суду пояснення, які зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№28141/21.

У судовому засіданні 24.11.2021р., в якому сторони забезпечили участь повноважних представників, оголошено перерву до 08.12.2021р.

06.12.2021р. позивачем подано до суду заяву з процесуальних питань, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№29345/21.

У даній справі судове засідання, призначене на 08.12.2021р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 13.12.2021р. у справі №914/2441/21 судове засідання призначено на 05.01.2022р. о 12.00 год., викликано представників сторін в судове засідання.

У судове засідання 05.01.2022р. сторони забезпечили участь повноважних представників.

Суть спору:

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, за твердженням позивача, свої зобов`язання щодо оплати рахунків за добові небаланси за період травень-грудень 2019 року не виконав, що і стало причиною, для звернення позивача за захистом порушеного права з позовом до суду.

Позиція позивача:

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує, зокрема, на те, що зобов`язання відповідача оплатити послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства та з фактичних дій постачальника і споживача цих послуг.Надання послуг з транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовою послуги транспортування природного газу, відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Відтак, загальна сума плати за добові небаланси за кожну газову добу за спірний період визначена позивачем в сумі 15 160 476,78 грн.

Враховуючи викладене, позивачем подано позов до суду про стягнення з відповідача 15 160 476,78 грн. заборгованості, 1 870 655,38 грн. пені, 721 572,68 грн. трьох процентів річних та 1 551 496,51 грн. інфляційних втрат.

Позиція відповідача:

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, стверджує, що не відбирав природний газ в точці виходу з газотранспортної системи, оскільки не мав такої технічної можливості, договір на транспортування природного газу сторонами не виконувався.Звертає увагу суду на те, що додатки 1 та 2 до договору сторони не підписували, відповідно між сторонами не погоджено розміру договірної потужності, яку позивач зобов`язаний забезпечити відповідачу за договором.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив наступне:

17.12.2015 року між Акціонерним товариство «Укртрансгаз» (Оператор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (Замовник) укладено договір транспортування природного газу №.

Відповідно п.2.1 Договору, Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 Договору).

Згідно п.2.3 Договору, послуги, які можуть бути надані відповідачу за спірним Договором:

-послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

-послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

-послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4 Договору).

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

За змістом п.5.1 Договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Вартість Послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (п. 7.1 Договору).

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. (п. 7.2 Договору).

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п.7.3 Договору).

Відповідно п.9.1 Договору, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою

В балансування = БЦГ х К х QБГ

де

БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 Договору).

Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п. 9.3 Договору).

Згідно п.9.4 Договору, Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Згідно з п.11.4. Договору, послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (п. 13.1 Договору).

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 Договору).

Відповідно п. 17.1 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року.

Також до укладеного договору між сторонами підписано Додаткову угоду №1 від 29.11.2017 року, за змістом якої внесено зміни в п.п. 8.2, 8.4, 9.4, 10.4, 10.5 Договору та викладено їх у новій редакції.

За твердженням позивача, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень-грудень 2019 року позивачем встановлено наявність у Відповідача небалансів, як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого позивачем здійснено розрахунок остаточних обсягів фактично добового небалансу за кожну газову добу звітного місяця.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки за добові небаланси, а саме:

- рахунок №05-2019-/1000519 від 31.05.2019 року на загальну суму 2 739 218,95 грн;

- рахунок №06-2019-/1000619 від 30.06.2019 року на загальну суму 774 584,33 грн;

- рахунок №07-2019-/1000719 від 31.07.2019 року на загальну суму 1 296 085,68 грн;

- рахунок №08-2019-/1000819 від 31.08.2019 року на загальну суму 1 340 429,16 грн;

- рахунок №09-2019-/1000919 від 30.09.2019 року на загальну суму 1 396 904,50 грн;

- рахунок №10-2019-/1001019 від 31.10.2019 року на загальну суму 1 066 397,41 грн;

- рахунок №11-2019-/1001119 від 30.11.2019 року на загальну суму 1 892 673,61 грн;

- рахунок №12-2019-/1001219 від 31.12.2019 року на загальну суму 4 654 183,14 грн;

Загальна сума плати за добові небаланси за кожну газову добу за спірний період визначена позивачем в сумі 15 160 476,78 грн.

Оцінюючи подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до пунктів 7, 45 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015р., є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

З 01 березня 2019 року за постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017р. №1437 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років» відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування; договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги); небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством / оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. №2497.

За пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 3, 4 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Пунктом 11 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017р. № 1437 передбачено обов`язок оператора газотранспортної системи з 01 серпня 2018 року надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою.

В затвердженій вищевказаною постановою редакції типового договору передбачений, в тому числі, порядок оплати добових небалансів. Між тим, як встановлено судом, відповідні зміни до Договору сторонами не вносились. Укладений між сторонами Договір не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та не встановлює зобов`язання відповідача щодо їх оплати.

Як встановлено судом та зазначено вище, 17.12.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу № .

Відповідно до пункту 2.3 Договору, визначено послуги, які можуть бути надані Відповідачу за спірним Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Перелік послуг, які зазначені в пункті 2.3 Договору є вичерпним і вчинення дій щодо врегулювання дій саме відносно щодобових небалансів не передбачає.

Суд зазначає, що між сторонами відсутній інший договір, який би передбачав врегулювання щодобових небалансів, який з огляду на вищенаведені норми чинного законодавства і може бути підставою виникнення у Замовника відповідного обов`язку.

Таким чином, в позивача відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з оплати щодобових небалансів в примусовому порядку.

Позивач вважає, що відповідачем вчинено дії, якими схвалено виконання Договору саме в режимі добового балансування, а тому відповідач втратив право стверджувати, що укладений між сторонами Договір не передбачає врегулювання щодобових небалансів.

Суд зазначає, що відповідно до п. 17.2 Договору, усі зміни та доповнення до цього Договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. За пунктом 17.3 Договору, у разі внесення та затвердження Регулятором зміни до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести зміни до цього договору.

Однак, позивачем не надано доказів того, що на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами існував договір в редакції, яка б передбачала врегулювання щодобових небалансів, або ними були внесені відповідні зміни до вже існуючого Договору в порядку, встановленому Договором, а саме письмово з підписами уповноважених осіб.

Відповідно до п.2.2. Постанови НКРЕКП від 16.02.2017р. №201 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу», передбачено, що ці Ліцензійні умови є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу. Даною ж нормою передбачено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, а саме мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2497 «Про затвердження Типового договору транспортування природного газу» затверджено типову форму договору на транспортування природного газу. В цю постанову вносилися відповідні зміни постановами НКРЕКП від 04.12.2018р. №1598, від 12.04.2019р. №558, від 22.04.2019р. №580. Ці зміни відбулися після дати укладання договору між сторонами № від 17.12.2015 року.

Отже, НКРЕКП внесено зміни, як у Кодекс газотранспортної системи, який затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493, так і типову форму договору на транспортування природного газу, яка затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2497.

Позивачем не вжито достатніх заходів для приведення укладеного договору на транспортування природного газу до типової форми договору, відповідно до постанов НКРЕКП від 04.12.2018 року №1598. від 12.04.2019 року №558, від 22.04.2019 року №580.

Визначення вартості послуг балансування та порядку розрахунків за них визначено Сторонами у п. 9.1. Договору № від 17.12.2015 року.

Так, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди від 29.11.2017 року № 1 до вказаного Договору, Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Отже, сторонами було визначено період надання послуг балансування - газовий місяць, а не подобово, ціна газу, який використаний при наданні послуги балансування, обраховується з розрахунку на відповідний газовий місяць.

Положеннями глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС Кодекс ГТС передбачено, що плату за добові небаланси може вносити і Оператор ГТС і Замовник (залежно від того обсяг небалансу є позитивним чи негативним).

В той же час суд констатує, що чинний договір, а саме пункт 9.1 Договору передбачає плату за послугу балансування, яку вносить лише відповідач.

Відповідно до пункту 6 глави 6 розділу Кодексу ГТС, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Однак, як встановлено судом, між сторонами відсутні врегульовані на договірному рівні умови, які б передбачали оплату щодобових небалансів та відсутня згода саме на придбання природного газу в оператора газотранспортної системи у обсязі добового небалансу.

Крім того, суд зазначає, що з аналізу наведених вище положень Кодексу ГТС та діючого між сторонами договору вбачається, що для наявності підстав оплати балансування необхідна сукупність таких дій: виникнення негативного місячного небалансу; не врегулювання замовником послуг транспортування цього небалансу самостійно в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим; оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; надання оператором замовнику до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, розрахунку вартості послуг балансування та рахунку фактури.

В той же час, положення діючого договору не містять умов щодо порядку розрахунків та оплати щодобових негативних небалансів.

Тобто, договірні відносини сторін не містять погоджених істотних умов виникнення грошових зобов`язань таких, як: строк та процедуру здійснення оплати вартості щодобових небалансів допущених оператором газорозподільної системи.

Саме наявність таких основних умов договору щодо строків та порядку здійснення оплати вартості щодобових небалансів є підставою для нарахування такої плати за надані послуги, а також у разі невиконання обов`язку щодо оплати, штрафних санкцій та відповідальності за порушення зобов`язань.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на положення Кодексу ГТС, оскільки для врегулювання щодобових небалансів відповідача (Оператора ГРМ) та вимоги оплати за дисбаланс ГТС повинна передувати певна послідовність дій, яка не дотримана позивачем.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням, а додані до матеріалів справи односторонні акти врегулювання щодобових небалансів не містять відомостей про джерела внесення в них інформації. Також коригуючі акти врегулювання щодобових небалансів не містять пояснень, чому відбулися коригування, тим самим ставлять під сумнів достовірність інформації, зазначеної в таких актах.

Надані позивачем відомості щодо завантаження файлів до інформаційної платформи підтверджують виконання відповідачем ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку газопостачання, яка неможлива без використання відповідного програмного забезпечення Оператора.

Відсутність у позивача права складати односторонні коригуючі акти про надані послуги підтверджено правовими висновками Верховного Суду у справах №927/276/18 від 4 грудня 2018 року, № 924/447/18 від 10 квітня 2019 року, №920/344/18 від 12 червня 2019 року, №922/1382/18 від 9 жовтня 2019 року.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Укладаючи договір транспортування природного газу сторони узгодили, що предметом відповідного договору є: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Такі послуги надаються позивачем на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції від 28 квітня 2017 року) встановлено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Враховуючи наведене, з 28.04.2017 року обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи було покладено на позивача.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає неправомірним та таким, що не ґрунтуються на умовах діючого Договору позовні вимоги позивача саме щодо виконання відповідачем зобов`язання з оплати рахунків за добові небаланси з огляду на відсутність врегульованого на договірних засадах механізму щодо строків та процедури виставляння рахунків та порядку їх оплати у разі наявності добових небалансів, а також відсутність в договорі формул для перерахування саме щодобових небалансів.

Крім того, суд зауважує на тому, що Позивачем не виконані вимоги Кодексу ГТС, які регулюють вчинення балансуючих дій.

Так пункт 3 Глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС містить імперативну норму, що Оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які свідчать про купівлю короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Враховуючи вищевикладене та те, що Договір, на який покликається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить положень щодо врегулювання щодобових небалансів та щодо обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, та недоведеність позивачем вчинення щодобового балансування і понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат, у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.05.2021р. у справі №904/5807/19, від 08.06.2021р. у справі №904/5147/19, від 15.06.2011р. у справі №915/2360/19, від 17.06.2021р. у справі №924/1153/19 та інших.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати основного зобов`язання у виді плати за надання послуг з оплати добових небалансів, тому відсутні підстави стягнення 3% річних, як відповідальності за їх невиконання згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 721 572,68 грн. та 1 551 496,51 грн. інфляційних втрат, а також пені у розмірі 1 870 655,38 грн., як заходу забезпечення виконання основного зобов`язання. Крім того, відповідна ставка пені за порушення строків оплати добових небалансів не передбачена сторонами у чинному договорі та не погоджена у письмовій формі. Тому, нарахування та стягнення пені суперечить вимогам ст. ст. 547, 548 ЦК України.

Таким чином, доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На особу, яка хоче довести факт надання послуг, покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог, а саме - надання послуг замовнику на виконання умов договору. Відповідач (замовник) не зобов`язаний доводити факт ненадання йому послуг.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог у даній справі, суд зазначає, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Між тим, враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав необґрунтованості його пред`явлення до визначеного відповідача, що свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності при вирішенні даного спору та дослідження цього питання.

Щодо наявних в матеріалах справи наукових висновків, суд зазначає, що такі не є доказом, мають допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковими для суду. Суд може покликатися в рішенні на науковий висновок, як на джерело відомостей, які в ньому містяться, однак має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Щодо наявних в матеріалах справи заяв свідків, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 87 ГПК України - на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Отже, коли законом чітко визначено умови виникнення тих чи інших прав або обов`язків, пояснення свідків не є тими доказами, які можуть бути покладені в основу рішення.

Показання свідків є допустимими доказами лише в тому разі, коли надані ними відомості про обставини відповідно до законодавства мають бути підтверджені саме таким способом та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини щодо отримання/неотримання послуг за договором, підлягають доведенню відповідними первинними документами, та не можуть встановлюватись на підставі показань свідків.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведених обставин, наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 17.01.2022 р.

Суддя Король М.Р.