ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 Справа № 917/1473/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н. С., розглянувши матеріали справи №917/1473/21

за позовною заявою Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" а/с11, вул.77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, м. Славутич, Київська область, 07101;

до Фізичної особи - підприємця Випущенко Людмили Миколаївни, АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 9179,46грн

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1675/21 від 20.09.2021) про стягнення з Фізичної особи - підприємця Випущенко Людмили Миколаївни 9 179,46грн штрафу за невиконання зобов`язань по Договору поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020, що стало підставою для нарахування штрафу.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1473/21. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

05.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №12225 від 05.11.2021), відповідно до якого останній проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень, посилається на те, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо припинення Договору за згодою сторін. На момент розірвання Договору будь-які невиконані зобов`язання з боку сторін були відсутні, а у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, після розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. За таких умов стягнення штрафу за невиконання зобов`язання щодо поставки товару не відповідає дійсним обставинам справи та умовам укладеного між сторонами Договору та вимогам чинного законодавства.

18.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 12744), в якій позивач вважає доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та просить позовні вимоги задовольнити.

02.12.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. 1345).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відзив на позовну заяву подано відповідачем з порушенням строку на його подання.

Так, відповідно до ч.8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.09.2021 встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. Вказана ухвала суду направлена відповідачу за адресою вказаною у позовній заяві - вул. Єлизавети Милорадович 45 кв. 24, м.Полтава, 36042 і яка також співпадає з місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зазначена ухвала суду від 27.09.2021 вручена відповідачу 15.10.2021, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 48). Отже, останнім днем строку надання відзиву є 01.11.2021 (30.10.2021 - вихідний).

Згідно штампу підприємства зв`язку відзив на позовну заяву відповідачем здано на поштове відділення 02.11.2021; до господарського суду відзив надійшов 05.11.2021, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції канцелярії Господарського суду Полтавської області.

Таким чином, заявником пропущено 15 - денний строк для подання відзиву на позов, встановлений ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.09.2021. Клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов відповідачем до суду не заявлялось.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на зазначене, суд залишає поданий відзив без розгляду і розглядає справу№7/1473/21 за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

03 червня 2020 року між Державним спеціалізованим підприємством ''Чорнобильська АЕС" (Покупець; позивач по справі) та Фізичною особою-підприємцем Випущенко Людмилою Миколаївною (Постачальник; відповідач по справі), на підставі проведеної закупівлі № 2-144-20 (ID код: UА-2020-04-23-002307-b), був укладений договір поставки товару № 20-0271 -Т (далі - Договір; а.с.7-15).

За умовами даного Договору Постачальник зобов`язався передати (поставити) у встановлені умовами договору строки (строк) Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов`язався прийняти товар, поставка якого є предметом цього Договору, і сплатити за нього (організувати виплату) грошову суму в розмірі та па умовах, встановлених цим Договором (п.1 Договору).

Предметом поставки є товар: ДК 021:2015 код 15830000-5 Цукор і супутня продукція (Цукор) (п. 1.2 Договору).

Основні вимоги до товару: його назва, одиниці виміру, вартість, в тому числі за одиницю, строк поставки, вимоги щодо кількості, якості, року (дати) виготовлення, гарантійних зобов`язань Постачальника, терміну придатності, технічні вимоги, тощо - зазначені в Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору) (п. 1.3. Договору).

Додатком №1 є двостороннє підписана Специфікація ДК 021:2015 код 15830000-5 Цукор і супутня продукція (Цукор), якою сторони погодили товар, який підлягає поставці.

Додатковою угодою №1 від 03.06.2020 сторонами були в несені зміни до пункту 3.1 та до таблиці Додатку №1 Договору №20-2071-Т від 03.06.2020 (а.с.18).

Так відповідно до Специфікації до Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.06.2020) сторони погодили поставку відповідачем наступного товару:

- цукор-пісок - 4000кг вартістю 53 760,00грн;

- цукор ванільний фасований від 0,01кг - 20 кг вартістю 1768,80грн;

- цукор-рафінад, фасований (250г; 500г) - 40кг вартістю 1468,80.

Планова (гранична) ціна цього Договору становить 56 997,60 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 9 499,60грн.

Відповідно до п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2020, а в частині фінансових зобов"язань - до їх повного виконання Сторонами, а відносно гарантійних зобов`язань Постачальника - до закінчення гарантійного строку.

Згідно п. 5.1 Договору, Постачальник повинен поставити товар для приймання Покупцем за кількістю та якістю в місце та в строк, вказані в Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору). Постачальник повинен попередньо письмово повідомити Покупця про дату та приблизний час доставки товару у встановлене в Специфікації місце, не пізніше ніж за три робочі дні до дати доставки. Постачальник, в період до закінчення строку поставки, вказаному у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору), може поставляти товар для приймання Покупцем за кількістю та якістю частинами (партіями) попередньо повідомивши про це Покупця не пізніше, ніж за три робочі дні до дати доставки.

Пунктом 4 Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 03.06.2020), сторони погодили, що строк поставки - товар повинен бути поставлений Покупцю для здійснення процедури його приймання в строк до зазначеної дати (включно). З дати укладення договору до 31.12.2020. Товар поставляється один раз в квартал (до 11:00) згідно з поданою Покупцем Заявкою, яка містить інформацію щодо дати, місця та обсягу постачання товару.

Згідно п. п. 13.4.1-13.4.2 Договору, розмір забезпечення виконання даного Договору (договірне забезпечення) - 3 % від його вартості. Сума договірного забезпечення становить 1709,94 гривень.

Постачальник до моменту укладення договору надав гарантію виконання за даним Договором - С0520/7399 від 28.05.2020 (п.13.4.3. Договору).

Як зазначає позивач 01.10.2020 ним було направлено на адресу Відповідача Заявку (за вих. №5400-17/302) на поставку товару (цукру) на загальну суму 13 440,00 гривень, яка була виконана останнім в повному обсязі.

Листом від 09.10.2020 відповідач звернувся до позивача з пропозицією розірвати Договір поставки товару № 20-0271-Т від 03.06.2021 за згодою сторін без нарахування штрафних санкцій та з поверненням забезпечення договору, в зв`язку з стрімким зростанням ціни на цукор та неможливістю його поставити (а.с.21-22).

В свою чергу позивач, супровідним листом № 4492/20 від 23.10.2020 запропонував в порядку п. 14.3 Договору укласти Угоду про розірвання Договору № 20-0271-Т від 03.06.2020 та на підставі п. 8.3 Договору сплатити штрафні санкції в розмірі 10 889,40грн. Позивачем до даного листа додано розрахунок штрафних санкцій та Угоду про розірвання Договору № 20-0271-Т від 03.06.2020.

При укладенні договору, пунктом 8.3 сторони погодили, що за порушення виконання Постачальником зобов`язань за цим Договором, до нього застосовуються штрафні санкції, зокрема, за невиконання зобов`язання щодо поставки товару, в т. ч. відмови від виконання зобов`язання - штраф у розмірі 25 % вартості невиконаного зобов`язання.

За розрахунком позивача, штрафні санкції в розмірі 25% нараховано на суму зобов`язань по непоставленому товару (43 557,60 гривень).

Окрім того, вказаним листом позивач повідомив відповідача, що в разі несплати штрафних санкцій, він звернеться до Банка-Гаранта щодо отримання коштів за договірним забезпеченням в рахунок часткової сплати нарахованих штрафних санкцій (а.с.23).

Докази підписання Угоди про розірвання Договору № 20-0271-Т від 03.06.2020 до матеріалів справи не додано.

Як зазначає позивач, оскільки Договір не було розірвано, відповідачем не було сплачено штрафні санкції, та від останнього моменту відправлення повідомлення протягом 30 календарних днів заперечення не надійшли (п.13.4.9 Договору), позивач 18.01.2021 звернувся до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", як до Банка-Гаранта, з вимогою про сплату гарантійної суми № 145/21 від 18.01.2021 в розмірі 1709,94грн (а.с.24-25).

Банком-Гарантом, на вимогу позивача, було перераховано договірне забезпечення в сумі 1709,94 гривень, згідно банківської гарантії 00520/7399 від 28.05.2020.

Позивач з урахуванням гарантійної виплати, звернувся до відповідача з претензією № 2561/21 від 30.06.2021 на суму 9 179,46грн (а.с. 26-29), відповідь на яку не отримав.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 9 179,46грн штрафу за невиконання зобов`язань за Договором № 20-0271-Т від 03.06.2020.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, Специфікацією до Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.06.2020) сторони погодили асортимент, кількість та ціну товару, який підлягає поставці відповідачем позивачу. Планова (гранична) ціна цього Договору становить 56 997,60 грн.

Частина товару на загальну суму 13 440,00грн була поставлена відповідачем, згідно заявки позивача.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач листом від 09.10.2020 повідомив позивача про неможливість поставки обумовленого Специфікацією до Договору в зв"язку з стрімким зростом цін та прохав розірвати Договір поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020 без нарахування штрафних санкцій.

Позивач, отримавши лист відповідача з пропозицією розірвати Договір, висловив свою згоду на розірвання за умови сплати штрафних санкцій визначених п.8.3 Договору та направив підписаний примірник Угоди про розірвання Договору поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020. Відповідачем не надані суду документальні докази підписання ним примірника Угоди про розірвання Договору поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Так за умовами укладеного Договору (п.п.14.2, 14.3) передбачено, що дострокове розірвання Договору може мати місце за згодою Сторін або з підстав, передбаченим цим Договором та/або чинним законодавством України, в т.ч. в односторонньому порядку.

Сторона Договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати Договір, повинна надіслати пропозиції про це другій Стороні за Договором. Сторона Договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання Договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу Сторону про результати її розгляду.

Однак, належних та допустимих доказів розірвання Договору №20-0271-Т від 03.06.2020 у встановленому законом та договором порядку матеріали справи не містять. Оскільки Додаткову угоду про розірвання Договору сторонами не укладено, обов"язок відповідача щодо поставки товару ним не виконаний в повному обсязі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, сума зобов`язань відповідача за непоставлений товар становить 43 557,60 гривень.

В зв`язку з чим позивач прохає суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 25% від вартості невиконаного зобов`язання, з урахуванням виплаченої банківської гарантії в сумі 9 179,46грн (розрахунок в мат. справи - а.с.32).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 8.3 Договору, сторони погодили, що за порушення виконання Постачальником зобов`язань за цим Договором, до нього застосовуються штрафні санкції, зокрема, за невиконання зобов`язання щодо поставки товару, в т. ч. відмови від виконання зобов`язання - штраф у розмірі 25 % вартості невиконаного зобов`язання.

Тобто, умовами Договору сторони погодили застосування штрафу у розмірі 25% за невиконання зобов`язання щодо поставки товару.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача є порушенням умов Договору поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020 і є підставою для застосування відповідальності відповідно до п.8.3 Договору.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9 179,46грн штрафу за невиконання зобов`язання за Договором поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020 року обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Випущенко Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (а/с11, вул.77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, м. Славутич, Київська область, 07101; ) 9 179,46грн штрафу за невиконання зобов`язання за Договором поставки товару №20-0271-Т від 03.06.2020 року та 2270,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення підписано 17.01.2022

Суддя Ореховська О.О.