ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
31.01.2022р. Справа № 905/200/22
Комунальне підприємство "МАРІУПОЛЬВОДОКАНАЛ" звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою №337/2 від 18.01.2022 (вх.№1334/22 від 24.01.2022) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Міхаїл і К" заборгованості за договором №3760 від 05.05.2004 на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2004 рік за період з 01.09.2019 по 30.11.2021 в розмірі 3170,63 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.
Відповідно до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.
У заяві повинно бути зазначено, крім іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються, у тому числі копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Положеннями статей 147-148 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статті 148 Господарського процесуального кодексу України. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1, 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Таким чином, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність грошових вимог.
Відтак, вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.
Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен підтвердити наявність: договору між ним та боржником, наявність прав вимоги та довести існування обставин, на яких ґрунтуються вимоги.
До заяви про видачу судового наказу заявником додано копію договору на відпуск питної води і прийом господарськопобутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації №3760 від 05.05.2004; копію заяви б/н, б/д на укладення договору та з резолюцією від 30.04.04, копії актів до договору №3760 від 05.05.2004 про зняття показів водоміру від 15.10.2019, від 13.11.2019, від 16.12.2019, від 15.01.2020, від 13.02.2020, від 19.03.2020, від13.04.2020, від 15.05.2020, від 15.06.2020, від 13.07.2020, від 13.08.2020, від 14.09.2020, від 20.10.2020, від 13.11.2020, від 14.12.2020, від 15.01.2021, від 12.02.2021, від 16.03.2021, від 15.04.2021, від 18.05.2021, від 22.06.2021, від 15.07.2021, від 16.08.2021, від 13.09.2021, від 13.10.2021, копії актів від 03.03.2021, від 22.06.2021, від 15.07.2021 про відмову від отримання актів до договору №3760 від 05.05.2004, реєстри рахунків за січень 2021 року, червень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року, розрахунок боргу, статутні та правовстановлючі документи.
При дослідженні змісту договору №3760 від 05.05.2004 встановлено, що відповідно до п.1.1. постачальник (стягувач) зобов`язується подавати питну воду до об`єктів абонента (боржник) та приймати стоки. Абонент за споживану питну воду і скидання стоків в міську каналізацію здійснює оплату зі свого розрахункового рахунку на рахунок Постачальника в п`ятиденний термін із моменту отримання рахунку в повному обсязі (п.3.2 договору).
З поданих стягувачем документів вбачається, що акти до договору №3760 від 05.05.2004 про зняття показів водоміру від 13.02.2020, від 19.03.2020, від13.04.2020, від 15.05.2020, від 15.06.2020, від 13.07.2020, від 13.08.2020, від 14.09.2020, від 20.10.2020, від 13.11.2020, від 14.12.2020, від 15.01.2021, від 12.02.2021, від 16.03.2021, від 15.04.2021, від 18.05.2021, від 22.06.2021, від 15.07.2021, від 16.08.2021, від 13.09.2021, від 13.10.2021 не місять підпису абонента (боржника). Відтак, відповідні обсяги водопостачання є непідтвердженими.
Наявність лише договору та актів про кількість використаної води, частина з яких абонентом не підписана, не може бути належними доказами існування права вимоги в такому провадженні як наказне.
Стягувач при зверненні із заявою про видачу судового наказу не надав докази, які підтверджують виникнення права вимоги до боржника, а також інші документи або їх копії, що підтверджують наявність боргу саме у тому розмірі, на який просить видати судовий наказ.
З наданих до заяви актів не вбачається яка сума боргу виникла у зв`язку із споживанням послуг з боку боржника.
Стягувач надав розрахунок вимог за період з червня 2021 по грудень 2021 року, в якому зазначив наявність боргових зобов`язань в розмірі 3171,54 грн., проте з даного розрахунку не убачається ані застосованих тарифів, ані підстав та дати виникнення заборгованості та її конкретний розмір.
З актів про зняття показників водомірів, на які стягувач посилається в підтвердження своїх вимог, також неможливо встановити суми, нараховані боржнику за отримані послуги з водопостачання та водовідведення окремо за кожний період. При цьому акти №3760/1: від 13.02.2020, від 19.03.2020, від 13.04.2020, від 15.05.2020, від 15.06.2020, від 13.07.2020, від 13.08.2020, від 14.09.2020, від 20.10.2020, від 13.11.2020, від 14.12.2020, від 16.03.2021, від 22.06.2021, від 15.07.2021, від 16.08.2021, від 13.09.2021, 13.10.2021 підписані лише з боку стягувача.
Суд зауважує, що за змістом ч.1 ст. 155 ГПК України суд, при розгляді вимог в порядку наказного провадження та видачі наказу не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті. Така вимога закону передбачає формальну перевірку наявності доказів в підтвердження вимог. Відсутність доказів, передбачених договором (рахунків та доказів їх вручення боржнику), передбачає надання оцінки наданим заявником доказам та аналізу обґрунтованості вимог заявника через призму діючого законодавства та судової практики, що унеможливлює спрощену процедуру наказного провадження.
Приписи господарського процесуального законодавства України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.
Дослідивши розглядувану заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що заявником не представлено суду доказів, що можуть свідчити про безспірність виникнення у боржника перед стягувачем заборгованості, щодо стягнення якої подано заяву.
З урахуванням викладеного суд констатує, що подані заявником матеріали не містять доказів виникнення прав вимоги в обсязі, заявленому до стягнення, та передбачених сторонами у договорі, що унеможливлює видачу наказу.
За змістом ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі наказу, якщо заява подана з порушенням 150 Господарського процесуального кодексу України (в частині надання документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтував свої вимог) та, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення прав грошової вимоги, за якою заявником подано заяву.
Разом з тим суд роз`яснює стягувачу, що за приписами ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків або в порядку спрощеного позовного провадження.
Керуючись ст.ст. 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви Комунального підприємства "МАРІУПОЛЬВОДОКАНАЛ" №337/2 від 18.01.2022 (вх.№1354/22 від 24.01.2022) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Міхаїл і К" заборгованості за договором №3760 від 05.05.2004 на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2004 рік за період з 01.09.2019 по 30.11.2021 в розмірі 3170,63 грн. (вх.№1334/22 від 24.01.2022) відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів (ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України)

Ухвала підписана 31.01.2022.

Суддя Н.В. Величко