ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. Справа№ 910/9055/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 (суддя Павленко Є.В., м. Київ, повний текст рішення складено 13.09.2021)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», м. Київ

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

про стягнення 14 820,87 грн,

За результатами розгляду апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - позивач/ТОВ «Грейнсвард») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач /АТ «Українська залізниця") штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 14 820,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 6 березня 2020 року №43-41564379/2020-001.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у справі №910/9055/21 позов задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» 14 820,87 грн штрафу, а також 2 270,00 судового збору.

Короткий зміст заяви ТОВ «Грейнсвард» про прийняття додатково рішення

06.09.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00грн.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/9055/21 стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» 4 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Стягнення з відповідача 4 000,00 грн витрат на правову допомогу, місцевий господарський суд вказав, що саме така сума є співмірною із задоволеними позовними вимогами, а не сума в 7 000,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - скаржник-1) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 та ухвали нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що додаткове рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушення норм процесуального права, а саме - ч.ч. 5,6 7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування ухваленого судового рішення на підставі ч. 1 ст. 277 ГПК України.

Також погодившись із прийнятим рішенням ТОВ "Грейнсвард" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить у частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу АТ "Українська залізниця" понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн, у решті додаткове рішення у справі № 910/9055/21 залишити без змін.

Доводи скаржника-2 зводяться до безпідставного і невмотивованого зменшення судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу без врахування тієї обставини, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, а не на суд.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

11.10.2021 від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповдіача, у якому останній просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 залишити без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу позивача від відповідача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) визначено, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу позивача через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання останнім відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки та додаткових матеріалів) раніше визначному головуючому судді (судді - доповідачу)(складу суду) від 23.09.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/9055/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9055/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки та додаткових матеріалів) раніше визначному головуючому судді (судді - доповідачу)(складу суду) від 23.09.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" у справі №910/9055/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9055/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та апеляційну скаргу ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача здійснювалось на підставі Договору про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, укладеного між позивачем та Товариством та адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" (далі - Об`єднання), за умовами якого останнє зобов`язалося надавати клієнту правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2 цього Договору з метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів об`єднання доручає здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного договору, адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу.

Згідно з п. 4.3. договору вартість послуг, наданих адвокатом, складає 1 000,00 грн за 1 годину роботи.

За результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт (наданих послуг), розмір гонорару в якому розраховується шляхом множення кількості затрачених годин наданої правової допомоги на вартість години-роботи, визначеної пунктом 4.3. договору (п. 4.4. договору).

02.06. 2021 між позивачем та об`єднанням було підписано та скріплено їх печатками акт №17-01/19 виконаних робіт (наданих послуг) за вищенаведеними договором на суму 4 000,00 грн за надання правової допомоги, а саме: правовий аналіз, консультація, підготовча робота, складання позовної заяви.

Платіжним дорученням від 02.06.2021 №6498 позивачем, на підставі виставленого Об`єднанням рахунку на оплату від 02.06.2021 №17-01/19, було сплачено останньому вартість наданих послуг за актом від 02.06.2021 №17-01/19 у розмірі 4 000,00 грн.

01.09.2021 між позивачем та Об`єднанням було підписано та скріплено їх печатками акт № 17-01/35 виконаних робіт (наданих послуг) за вищенаведеними договором на суму 3 000,00 грн за надання правової допомоги, а саме: вкладання заяви, правовий аналіз, підготовча робота, складання відповіді на відзив на клопотання.

Платіжним дорученням від 01.09.2021 №6560 позивачем на підставі виставленого Об`єднанням рахунку на оплату від 01.09.2021 №17-01/35, було сплачено останньому вартість наданих послуг за актом від 01.09.2021 №17-01/35, у розмірі 3 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 910/9055/21 підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 статті 126 Кодексу).

У частині 3 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 статті 126 Кодексу).

Згідно з ч.ч. 1 та 3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторони у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ГПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегій Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

У розумінні положень ч. 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

Отже, враховуючи наведені положення чинного законодавства, а також позицію Верховного Суду, є очевидним висновок про те, що поряд з необхідністю встановлення судом співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу по відношенню до позовних вимог, зменшення таких витрат не може відбуватися з ініціативи суду, а виключно на підставі заяви чи клопотання сторони, яка не згідна з заявленим до стягнення розміром витрат на професійну правничу допомогу, що кореспондується із принципами змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, закріплених у статтях 13 та 14 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до місцевого господарського суду із позовною заявою, просив стягнути з відповідача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

До матеріалів справи позивач подав Договір про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, укладений з Товариством та адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси", акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/19 від 06.02.2021, підписаний позивачем та адвокатом, на суму 4 000,00 грн з розшифруванням по позиціям виконаних адвокатом робіт, які у сукупності зайняли 240 хвилин, рахунок на оплату №17-01/19 від 02.06.2021, а також платіжне доручення №6498 від 02.06.2021, яким підтверджується фактична оплата позивачем адвокату Накоп`яку Я.В. 4 000,00 грн. за юридичні послуги згідно з актом виконаних робіт №№17-01/19 від 06.02.2021, акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/35 від 01.09.2021, підписаний позивачем та адвокатом, на суму 3 000,00 грн з розшифруванням по позиціям виконаних адвокатом робіт, які у сукупності зайняли 180 хвилин, рахунок на оплату №17-01/35 від 01.09.2021, а також платіжне доручення №6560 від 01.09.2021, яким підтверджується фактична оплата позивачем адвокату Накоп`яку Я.В. 3 000,00 грн. за юридичні послуги згідно з актом виконаних робіт №№17-01/35 від 01.09.2021

Крім того, на підтвердження того, що Накоп`юк Ярослав Володимирович є адвокатом, до матеріалів справи було подано належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.12.2019 серії ЧК № 001243, а також ордер від 02.06.2021 серії СА № 1008174, що підтверджує повноваження наведеного адвоката на представництво інтересів позивача в суді.

В той же час, матеріали справи не містять клопотань чи заяв відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, як того вимагає стаття 126 ГПК України, а тому, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення з власної ініціативи заявлений до стягнення розмір судових витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, посилання місцевого господарського суду на постанову об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019, в якій висловлена позиція щодо застосування ч.ч. 4 та 5 статті 129 ГПК України, не може вважатися обґрунтованим, оскільки у вказаній справі відповідач разом з відзивом на позовну заяву заявляв про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з нього витрат на адвоката. В справі ж, яка розглядається апеляційним господарським судом, жодних заяв чи клопотань відповідач до місцевого суду не подавав.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі та відповідачем в апеляційній скарзі

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Грейнсвард» знайшли своє підтвердження.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника-1 зводяться до незгоди із заявленим позивачем розміром витрат на правову допомогу, що по своїй суті є заявою про зменшення таких витрат. Однак, оскільки відповідної заяви АТ «Українська залізниця» не подало до суду першої інстанції, викладені в апеляційній скарзі доводи не можуть братись до уваги.

Інші доводи скаржника- 1, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 статті 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на встановлене, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 підлягає частковому скасуванню зі стягненням з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, а відтак, апеляційна скарга ТОВ «Грейнсвард» на додаткове рішення підлягає задоволенню.

Водночас апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 244, 267-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» задовольнити.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 в оскаржуваній частині скасувати.

4. Викласти резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №910/9055/21 у такій редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройца, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх, ідентифікаційний код 41564379) 7 000(сім тисяч) грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції».

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

8. Справу № 910/9055/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова