ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Справа№ 910/12933/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 (повний текст складено 01.11.2021)

у справі № 910/12933/21 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «МХП»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 24 122,78 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У серпні 2021 Приватне акціонерне товариство «МХП» (далі - ПАТ «МХП») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») 24122,78 грн збитків за часткову втрату (недостачу) вантажу.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «МХП» вказує про незбереження АТ «Українська залізниця» зданого до перевезення товару, що є підставою для стягнення з АТ «Українська залізниця» завданих збитків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПАТ «МХП» 22 911,18 грн збитків та 2 155,99 грн судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 1 211,60 грн відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивовано тим, що втрата вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд вказав, що при визначенні природних норм втрати вантажу розрахунок здійснюється не з кількості втраченого товару (5800 кг, як було розраховано позивачем), а з маси нетто вантажу (63750 кг). Згідно з перерахунком суду сума норми природної втрати для насіння кукурудзи (нетто 63750), що перевозилось у вагоні №95379533 за залізничною накладною № 38054722, складає: 63750 * 0,5% = 318,75 кг. Зважаючи на відомості комерційного акта №402000/42 від 15.12.2020, відповідачем при перевезенні було не збережено вантажу в кількості 5481,25 кг з урахуванням норм природної втрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2021, АТ «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «МХП» до АТ «Українська залізниця» у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» вказує про неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Крім того, на думку скаржника, суд не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, АТ «Українська залізниця» вказує, що спірний вагон прибув на ст. Черноморськ-Порт-Експорт в технічно справному стані зі справними ЗПП в кількості 7 одиниць, за наявності яких доступ до вантажу під час перевезення неможливий. За таких підстав апелянт вважає, що ПАТ «МХП» не довело наявності підстав для стягнення з нього вартості нестачі вантажу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12933/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 до надходження матеріалів справи №910/12933/21.

29.11.2021 матеріали справи №910/12933/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/12933/21. Розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

Від ПАТ «МХП» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

11.03.2020 Приватне акціонерне товариство «Миронівський хлібопродукт» (найменування змінено на ПАТ «МХП») та АТ «Українська залізниця» уклали договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №25412361/2020-01 від 05.03.2020 (далі - договір) на підставі заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №25412361/2020-01 від 05.03.2020, яку було підписано ПАТ «Миронівський Хлібопродукт».

Вказаною заявою ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» підтвердило, що в повній мірі ознайомлено з оприлюдненим АТ «Укрзалізниця» на сторінці http://uz-cargo.com/ договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом станом на день подання цієї заяви, ознайомлено з усією інформацією, необхідною для виконання договору, та визначає всі умови договору; виражає волевиявлення укласти договір в порядку, встановленому ст. 634 ЦК України (п. п. 1, 2 заяви).

Дата підписання заяви - 11.03.2020, заяву підписано електронним підписом начальника управління логістики Мельником Богданом Юрійовичем на підставі Довіреності від 15.01.20219 № б/н (довіреність у матеріали справи не надано).

11.12.2020 на залізничній станції Рудня-Почаївська, на підставі залізничної накладної №38054722, ПАТ «Миронівський хлібопродукт» передало, а АТ «Українська залізниця» прийняло до перевезення у вагоні №95379533 вантаж: «Зерно кукурудзи. Насипом. Експорт. Власний вагон. Власник філія «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця». Залізнична станція призначення Чорноморськ-Порт-експорт, отримувач ТОВ «Трансбалктермінал». Маса вантажу 63750 кг, спосіб визначення маси - вагонні ваги (150 т), вантаж у вагон навантажено вантажовідправником. Дата прибуття вантажу 15.12.2020.

Відповідно до п. 49 накладної на станції Чорноморськ-Порт-Експорт було складено комерційний акт №402000/42 на нестачу вантажу у розмірі 5800 кг.

Переуступний напис за підписом директора Кізлевич Ю.Ю. та головного бухгалтера Скляр І.М. ТОВ «Трансбалктермінал» на накладній свідчить, що «права на пред`явлення претензій та позову передано ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

15.12.2020 на станції Чорноморськ-порт Од було складено комерційний акт №402000/42 щодо недостачі у вагоні №95379533, який перевозився згідно із залізничною накладною №38054722 від 11.12.2020. Відповідно до розділу Д комерційного акта №402000/42 від 15.12.2020: «згідно акта загальної форми №3625 від 15.12.2020 ст. Подільськ Од.зал., проведене комісійне зважування та огляд вагона №95379533 з вантажем кукурудза по відправці вказаної на звороті цього акта. У документі визначено: брутто не вказано, тара 21300/20650 нетто 63750 кг, в дійсності - брутто 78600 тара з документа перевірена 20650 нетто 57950, тобто менше проти документа 5800 кг. Зважування проводилось двічі з розчепленням та зупинкою на справних вагонних вагах залізниці № повірених 07.02.2020, огляд проводився 07.12.2020. Вагон справний, 7 ЗПП відправника цілі, відповідають документу. Слідів просипання вантажу не виявлено. Люки закриті щільно. При зважуванні та огляді були присутні: Начальник вантажного району Деркач В.С., агент комерційний Супрун Т.О., начальник окремої групи ВОХР Шерстюк О.М., начальник ПТО Бутько А.П., начальник диспетчерського центру «Кернел Трейд» Соловйов С.О., представник одержувача «ТрансБалкТермінал» Шевченко Н.І.». Комерційний акт містить підписи начальника станції Поліщук Є.М., комерційного агента Супрун Т.О., представника одержувача «ТрансБалкТермінал» Шевченко Н.І., начальника вантажного району Деркач В.С.

11.02.2021 ПАТ «МХП» звернулось до АТ «Українська залізниця» з претензією №11/02-533, у якій вимагало від АТ «Укрзалізниця» сплатити збитки у розмірі вартості прийнятого до перевезення та незбереженого вантажу на суму 22 911,08 грн.

02.04.2021 АТ «Українська залізниця» листом №НЗ1-102/89 на претензію ПАТ «МХП» №11/02-533 повідомило, що вагон №95379533, яким було відправлено вантаж за залізничною накладною №38054722, прибув у комерційному відношенні у справному стані, зі справними 7 ЗПП вантажовідправника, а тому претензія задоволенню не підлягає. Крім того, АТ «Укрзалізниця» наголосила, що пам`ятка на подавання вагонів №4185 була підписана без зауважень одержувачем вантажу ТОВ «Трансбалктермінал».

Відповідно до довідки ПАТ «МХП» №11/02-533 від 11.02.2021 вартість 1 тони зерна кукурудзи, що перевозилась у вагоні №95379533 за накладною №38054722 від 11.12.2020 Рудня-Почаївська Льв. Зал. - Чорноморськ-Порт-експорт Од. зал. на адресу ТОВ «Трансбалктермінал», складає 4179,92 грн.

ПАТ «МХП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» 24122,78 грн збитків за часткову втрату (недостачу) вантажу.

Заперечуючи проти заявлених до нього вимог, АТ «Українська залізниця» у відзиві вказує, що не несе відповідальності за збереження вантажу, оскільки вагони прибули на станцію призначення у технічно справному стані зі справними пломбами («ЗПП») вантажовідправника; зазначає, що пам`ятка на подавання вагонів була підписана без зауважень одержувачем вантажу. АТ «Українська залізниця» також вказує, що ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України не передбачено обов`язку залізниці перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення, спірний вантаж було перевезено в комерційно справному вагоні

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 ГК України та ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно із ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажів.

Статтею 113 Статут залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.

Статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як встановлено вище, відповідно до переуступного напису на залізничній накладній №38054722 за підписами директора та головного бухгалтера одержувача право на пред`явлення претензій та позову передано ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

Частиною 1 ст. 31 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Встановлено, що 11.12.2020 на залізничній станції Рудня-Почаївська, на підставі залізничної накладної №38054722, ПАТ «Миронівський хлібопродукт» передало, а АТ «Українська залізниця» прийняло до перевезення у вагоні №95379533 вантаж: «Зерно кукурудзи. Насипом. Експорт. Власний вагон. Власник філія «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця». Залізнична станція призначення Чорноморськ-Порт-експорт, отримувач ТОВ «Трансбалктермінал». Маса вантажу 63750 кг, спосіб визначення маси-вагонні ваги (150 т), вантаж у вагон навантажено вантажовідправником. Дата прибуття вантажу 15.12.2020.

Відповідно до п. 49 накладної, на станції Чорноморськ-Порт-експорт було складено комерційний акт №402000/42, яким встановлено, що при прибутті вантажу на станцію призначення Чорноморськ-Порт-експорт залізниці здійснено переважування вагону на 150-ти тонних вагах та виявлено недостачу маси вантажу у вагоні №95379533 - різниця в сторону зменшення на 5800 кг, що підтверджується комерційним актом №402000/42 від 15.12.2020.

11.02.2021 ПАТ «МХП» звернулося до АТ «Українська залізниця» з претензією №11/02-533, у задоволенні якої АТ «Українська залізниця» відмовило, у зв`язку з чим ПАТ «МХП» звернулось з позовом у цій справі.

Як встановлено вище, відповідно до відомостей, що містяться у комерційному акті, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси вантажу, зазначеній у накладній №38054722, вагон, в якому перевозився вантаж, справний, 7 ЗПП відправника цілі, відповідають документу. Слідів просипання вантажу не виявлено. Люки закриті щільно.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що незбереження вантажу виникло від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Також залізницею не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Отже, втрата вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне перевезення відповідачем вантажу позивача та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності залізниці.

Частиною 3 ст. 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

1.5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

0,5% маси всіх інших вантажів.

Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Господарський суд першої інстанції не погодився з наданим ПАТ «МХП» розрахунком як з таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, та зазначив, що при визначенні втрати вантажу розрахунок здійснюється не з кількості втраченого товару (5800 кг, як було розраховано позивачем), а з маси нетто вантажу (63750 кг).

Згідно зі здійсненим місцевим господарським судом перерахунком сума норми природної втрати для насіння кукурудзи (нетто 63750 кг), що перевозилось у вагоні №95379533 за залізничною накладною №38054722, складає: 63750 * 0,5% = 318,75 кг. Зважаючи на відомості комерційного акта №402000/42 від 15.12.2020, АТ «Українська залізниця» при перевезенні було не збережено вантажу в кількості: 5800 - 318,75 = 5481,25 кг з урахуванням норм природної втрати.

Виходячи з вартості 1 тони зерна кукурудзи, що перевозилась у вагоні №95379533 за відправкою №38054722 від 11.12.2020 Рудня-Почаївська Льв. Зал. - Чорноморськ-Порт-експорт Од. зал. на адресу ТОВ «Трансбалктермінал» (4179,92 грн), вартість втраченого АТ «Українська залізниця» при перевезенні вантажу складає: 4179,92 * 5,48125 = 22911,18 грн.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість втраченого вантажу у розмірі 22911,18 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/12933/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 у справі №910/12933/21 залишити без змін.

3. Справу №910/12933/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова