ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3348/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11А)

про стягнення 32274,25 грн. заборгованості за договором поставки № 126 від 01.09.2018 р., у тому числі 28404,17 грн. основного боргу, 1065,86 грн. 3% річних, 2804,22 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР (далі ТОВ ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС (далі ТОВ ПРОДЕСС, відповідач) про стягнення 32274,25 грн. заборгованості за договором поставки № 126 від 01.09.2018 р., у тому числі 28404,17 грн. основного боргу, 1065,86 грн. 3% річних, 2804,22 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 126 від 01.09.2018 р., згідно з яким відповідачеві було поставлено товар. Проте, ТОВ ПРОДЕСС оплата за поставлений товар була здійснена частково, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 28404,17 грн. основного боргу, 1065,86 грн. 3% річних, 2804,22 грн. інфляційних втрат і судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС про стягнення 32274,25 грн. заборгованості за договором поставки № 126 від 01.09.2018 р. підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.11.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.09.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС (покупець) було укладено договір поставки № 126, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та в строки, встановлені даним договором, передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору товар.

Згідно з п. 4.7 договору датою поставки товару вважається дата прийому-передачі товару, яка повинна відповідати даті зазначеній у відповідній накладній. Моментом виконання поставки (прийому-передачі товару) є момент фактичної передачі товару представнику покупця. За достовірність зазначених документів відповідає постачальник.

У відповідності з п. 6.1 договору розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару після підписання видаткової накладної, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, в строк, передбачений додатком № 1 до даного договору. У випадку неможливості здійснити оплату протягом строку, зазначеного в додатку № 1, покупець, за згодою постачальника, може відстрочити здійснення оплати.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 р. (п. 9.1 договору).

Пунктом 9.2 договору передбачено, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить у письмовій формі іншій стороні про наміри припинити його дію, цей договір вважається пролонгованим (продовженим) на наступний календарний рік і діє до 31 грудня наступного року на таких самих умовах. Кількість вказаних періодів пролонгації (продовження строку дії договору) не обмежується і може повторюватися до моменту припинення дії договору, на умовах, визначених п. 9.4 цього договору.

Додатком № 1 до договору поставки № 126 від 01.09.2018 р. було встановлено, що покупець оплачує товари з відстрочкою платежу 30 календарних днів за кожну поставлену партію в безготівковому порядку з моменту прийняття товару покупцем, за умови, що постачальник вчасно надасть належним чином оформлені податкові та товарні накладні.

На виконання умов договору постачальник передав, а покупець отримав товар, що підтверджується видатковими накладними, зокрема, № КВ-0002686 від 31.03.2020 р. на суму 5754,89 грн., № КВ-0003203 від 17.04.2020 р. на суму 3124,75 грн., № КВ-0003875 від 13.05.2020 р. на суму 5722,67 грн., № КВ-0004235 від 26.05.2020 р. на суму 4306,39 грн., № КВ-0004611 від 09.06.2020 р. на суму 4381,32 грн., № КВ-0004844 від 16.06.2020 р. на суму 1762,56 грн., № КВ-0005090 від 26.06.2020 р. на суму 5188,72 грн., № КВ-0003003 від 30.03.2021 р. на суму 3634,09 грн., підписаними представниками сторін та скріпленими печатками.

Отже, за умовами додатку № 1 до договору відповідач повинен був оплатити товар, поставлений позивачем за видатковою накладною № КВ-0002686 від 31.03.2020 р. до 30.04.2020 р. включно, № КВ-0003203 від 17.04.2020 р. до 17.05.2020 р. включно, № КВ-0003875 від 13.05.2020 р. на до 12.06.2020 р. включно, № КВ-0004235 від 26.05.2020 р. до 25.06.2020 р. включно, № КВ-0004611 від 09.06.2020 р. до 09.07.2020 р. включно, № КВ-0004844 від 16.06.2020 р. до 16.07.2020 р. включно, № КВ-0005090 від 26.06.2020 р. до 26.07.2020 р. включно, № КВ-0003003 від 30.03.2021 р. до 29.04.2021 р. включно.

Покупець здійснив часткову оплату в сумі 251492,06 грн. за отриманий від постачальника товар та повернув товар на суму 2536,88 грн., за попередніми поставками, що підтверджується накладними на повернення та платіжними дорученнями, копії яких долучено до матеріалів справи.

При цьому, у погашення заборгованості за видатковою накладною № КВ-0002686 від 31.03.2020 р. на суму 5754,89 грн. позивачем було зараховано 5471,22 грн.

Решта поставленого позивачем відповідачеві за зазначеними вище видатковими накладними товару оплачена останнім не була, у зв`язку з чим, звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує, що покупець не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 28404,17 грн.

Поряд з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.11.2018 р. по 31.03.2021 р. на суму 28404,17 грн.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час прийняття рішення, відповідач заборгованість за отриманий від позивача товар не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували наявність чи розмір заявленого до стягнення боргу у сумі 28404,17 грн.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 28404,17 грн. є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 1065,86 грн. 3% річних та 2804,22 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 1065,86 грн., нарахованій на заборгованість відповідача, у тому числі - за період з 30.04.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 283,67 грн. в сумі 13,20 грн., з 17.05.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 3124,75 грн. в сумі 139,04 грн., з 13.06.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 5722,67 грн. в сумі 241,97 грн., з 26.07.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 4306,39 грн. в сумі 166,91 грн., з 09.07.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 4381,32 грн. в сумі 175,92 грн., з 16.07.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 1762,56 грн. в сумі 69,76 грн., з 26.07.2020 р. до 09.11.2021 р. на суму 5188,72 грн. в сумі 201,11 грн., з 30.04.2021 р. до 09.11.2021 р. на суму 3634,09 грн. в сумі 57,95 грн.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З урахуванням зазначеного, прострочення оплати товару розпочинається з наступного календарного дня після настання строку оплати за кожною накладною.

Згідно з арифметичним розрахунком 3% річних, зробленим судом, з урахуванням вірного визначення дат виникнення прострочення грошового зобов`язання, 3% річних підлягають стягненню з відповідача в сумі 1064,45 грн.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
283.6701.05.2020 - 09.11.20215583 %12.99
3124.7518.05.2020 - 09.11.20215413 %138.78
5722.6713.06.2020 - 09.11.20215153 %241.97
4306.3926.07.2020 - 09.11.20214723 %166.91
4381.3210.07.2020 - 09.11.20214883 %175.56
1762.5617.07.2020 - 09.11.20214813 %69.61
5188.7227.07.2020 - 09.11.20214713 %200.68
3634.0930.04.2021 - 09.11.20211943 %57.95
Таким чином, вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню в визначеній судом сумі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 2804,22 грн., нарахованих на заборгованість відповідача, з урахуванням часткової оплати, у тому числі з період з травня 2020 року по вересень 2021 року на суму 283,67 грн. в сумі 31,83 грн., з червня 2020 року по вересень 2021 року на суму 3124,75 грн. в сумі 340,29 грн., з червня 2020 року по вересень 2021 року на суму 5722,67 грн. в сумі 623,20 грн., з липня 2020 року по вересень 2021 року на суму 4306,39 грн. в сумі 459,06 грн., з липня 2020 року по вересень 2021 року на суму 4381,32 грн. в сумі 467,05 грн., з серпня 2020 року по вересень 2021 року на суму 1762,56 грн. в сумі 199,70 грн., з серпня 2020 року по вересень 2021 року на суму 5188,72 грн. в сумі 587,88 грн., з травня 2021 року по вересень 2021 року на суму 3634,09 грн. в сумі 95,21 грн., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОДЕСС (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11А, код 39636915) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПРАЙМ ТРЕЙД ЦЕНТР (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, код 41327160) 28404 (двадцять вісім тисяч чотириста чотири) грн. 17 коп. основного боргу, 1064 (одну тисячу шістдесят чотири) грн. 45 коп. 3% річних, 2804 (дві тисячі вісімсот чотири) грн. 22 коп. інфляційних втрат, 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 90 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 24.01.2022 р.

Суддя В.М. Бабкіна