ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1150/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, вул. Чорновола, 7, офіс 302, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача Державного підприємства "Їдальня № 14", вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

про стягнення 87 419, 98 грн,

ВСТАНОВИВ: Комунальне підприємство Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Їдальня № 14" про стягнення заборгованості у розмірі 87 419, 98 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 07.12.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Заявлені позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору від 12.10.2015 про спільне користування будинком та прибудинковою територією та відшкодування витрат на утримання і експлуатацію орендованих приміщень №60/15 щодо відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг витрат на виконання послуг згідно показників лічильників з обліку спожитих послуг, внаслідок чого станом на 25.11.2021р. заборгованість Державного підприємства "Їдальня № 14" становить 87 419, 98 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

12.10.2015 між Комунальним підприємством Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна та Державним підприємством Їдальня №14, укладено договір про спільне користування будинком та прибудинковою територією та відшкодування витрат на утримання і експлуатацію орендованих приміщень №60/15.

Згідно п. 1.1. договору позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що перебуває в оперативному управлінні позивача, та знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, а також утримання прибудинкової території, здійснює оплату комунальних послуг, обслуговування ліфтів, оплату за енергоносії, водопостачання та водовідведення, а відповідач, який є користувачем частини приміщень будівлі загальною корисною площею 345,6 кв.м., відшкодовує позивачу витрати по оплаті комунальних послуг та бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт згідно показників лічильників з обліку спожитих послуг, а за умови їх відсутності, або неможливості прив`язки їх показників до відповідача - пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі згідно пропорції розподілу витрат, якщо договором не передбачено інші критерії розподілу і оплати таких витрат, або не випливає з характеру послуг за цим договором.

Згідно п.1.2. договору, перелік послуг, передбачених п. 1.1. договору визначений та узгоджений сторонами в додатку №1 до договору, який являється його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.2.3. договору, відповідач зобов`язується не пізніше п`яти робочих днів після отримання акту-рахунку позивача про обсяг витрат відшкодовувати позивачу, витрати на утримання орендованого приміщення та надання комунальних послуг відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-0000041 від 29.01.2021 (за січень 2021 р.), №ОУ-0000069 від 26.02.2021 (за лютий 2021 р.), №ОУ-0000144 від 01.03.2021 (за березень 2021 р.), №ОУ-0000236 від 30.04.2021 (за квітень 2021 р.), №ОУ-0000298 від 31.058.2021 (за травень 2021 р.), №ОУ-0000377 від 30.06.2021 (за червень 2021 р.), №ОУ-0000439 від 30.07.2021 (за липень), №ОУ-0000507 від 01.09.2021 (за серпень 2021 р.), №ОУ-0000572 від 30.09.2021 (за вересень). Загальна вартість робіт (послуг) становить 91 869,02 грн.

В порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач не здійснив відшкодування коштів сплачених Комунальним підприємством Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна за комунальні послуги в сумі 87419, 98 грн, внаслідок чого у відповідача виник борг перед позивачем.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Спірні відносини регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (далі ГК - України).

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (статті 901, 903 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 стаття 193 Господарського кодексу України).

Нормою частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивачем доведено обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Натомість відповідачем не було подано жодних заперечень щодо обґрунтованості позовних вимог позивача, як і не подано доказів щодо здійснення погашення заборгованості.

За наведених обставин та правових норм, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Судові витрати.

Згідно з приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову судовий збір в сумі 2270 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна до Державного підприємства "Їдальня № 14" про стягнення 87 419, 98 грн - задоволити.

Стягнути з Державного підприємства "Їдальня № 14", вул. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, 76004 (ідентифікаційний код 37794631) на користь Комунального підприємства Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна, вул. Чорновола, 7, офіс 302, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 39088370) 87 419 (вісімдесят сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 98 коп. боргу, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн витрати по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.01.2022

Суддя Л. М. Неверовська