номер провадження справи 22/54/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 Справа № 908/3356/21

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Рогозін О.В., ордер АР № 1048704 від 10.11.2021

від відповідача - не з`явився

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3356/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарммедальянс" (вул. Сергія Єсеніна, буд. 1, м. Київ, 03170)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (вул. Теплична, буд. 18, м. Запоріжжя, 69000)

про стягнення 45 957,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

19.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарммедальянс" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № б/н від 17.11.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про стягнення 33647,32 грн. заборгованості за договором № 131 від 17.03.2020, 12310,25 грн. штрафних санкцій за договором № 131 від 17.03.2020. Позов обґрунтований ст.ст. 526, 530, 549, 599, 611, 625, 629, 692 ЦК України, ст. 193, ч. 1 ст. 230 ГК України, умовами договору № 131 від 17.03.2020.

За умовами договору № 131 від 17.03.2020 та специфікації № 1, позивачем була здійснена 06.08.2020 поставка товару на суму 46439,07 грн., що підтверджується квитанцією про прийом вантажу № . Разом з товаром покупцю були надані видаткова накладна № 1283 від 04.08.2020, сертифікат якості на поставлений товар. Враховуючи дату поставки - 06.08.2020, покупець мав здійснити оплату впродовж 30 календарних днів, але не пізніше 05.09.2020. Після отримання претензії позивача, відповідач 28.01.2021 та 02.02.2021 частково оплатив товару у сумі 7291,75 грн. та у сумі 5500,00 грн. Заборгованість склала 33647,32 грн.

29.12.2021 надійшли відповідь на відзив та заява про збільшення позовних вимог, які залишені судом без розгляду з підстав, викладених нижче.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

16.12.2021 надійшов відзив на позов. Позивач, надаючи копію видаткової накладної № 1283 від 04.08.2020, не надав у підтвердження повноважень копію довіреності на відпуск та отримання цінностей за даною накладною. У видатковій накладній відсутня посада особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. З накладної неможливо встановити повноваження особи ТОВ "Фарммедальянс", що відпускала товар, та визначити її правовий зв`язок з позивачем. Також не вбачається хто саме отримав товар, зокрема, неможливо встановити особу та її повноваження на отримання товару та визначити її правовий зв`язок з відповідачем. Позовна заява не містить також і заявку покупця, яка є передумовою для оформлення видаткової накладної на відпуск товару, що поставляється. Вимогу про стягнення 6203,15 грн. пені вважає необґрунтованою, оскільки ані законом, ані договором не передбачено відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені. Нарахування 3% річних у розмірі 1349,75 грн. відповідають діючому законодавству. Згідно з контррозхрахунком, інфляційні збитки за період з вересня 2020 по жовтень 2021 становлять 4756,42 грн. Також відповідач не погодився з орієнтовним розміром витрат на правничу допомогу.

31.12.2021 надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Останнім днем строку для подання відповіді позивачем на відзив було 22.12.2021. Оскільки позивач пропустив встановлений судом строк для надання відповіді на відзив, а матеріали справи не містять клопотання про продовження процесуального строку, останній не повинен братись судом до уваги. Щодо 1039,83 грн. пені, нарахованої відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, відповідач заперечив з підстав, викладених у відзиві. Щодо нарахування позивачем відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 176,99 грн., згідно наведеного у заяві про збільшення позовних вимог розрахунку, вважає, що нарахування відповідають чинному законодавству.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3356/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою суду від 23.11.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

29.11.2021 до суду від позивача надійшла заява вих. № б/н від 25.11.2021 про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено, зокрема, уточнену позовну заяву вих. № б/н від 25.11.2021 та розрахунок сум, що заявлені до стягнення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2021 суддею Ярешко О.В. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі № 908/3356/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 16.12.2021.

Ухвалою суду від 16.12.2021 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.01.2022.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового слухання справи повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

29.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно зі ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Ухвалою суду від 30.11.2021 про відкриття провадження у даній справі, судом був встановлений позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відзив був отриманий позивачем 17.12.2021. Відтак, останнім днем строку для подання відповіді на відзив було 22.12.2021.

Як слідує з поштового конверту, в якому до суду надійшла відповідь на відзив, вказана відповідь з додатками були здані на пошту 23.12.2021, тобто після закінчення встановленого судом строку для подання відповіді на відзив (22.12.2021).

Позивач не зазначив поважності причин пропуску встановленого судом строку. Клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відповіді на відзив позивачем не заявлялося.

Відповідно до статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, відповідь на відзив залишається судом без розгляду.

29.12.2021 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача суму штрафних санкцій за договором № 131 від 17.03.2020 за весь період прострочення платежу, яка складає 13527,07 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дана справа розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження. Відтак, позивач мав скористатися своїм правом на збільшення розміру позовних вимог до 16.12.2021, тобто до початку першого судового засідання у даній справі.

Заява про збільшення позовних вимог, як слідує з поштового конверту, в якому вказана заява надійшла до суду, з додатками були здані на пошту 23.12.2021, тобто з порушенням встановленого законом строку.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, заява про збільшення позовних вимог залишається судом без розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності сторін судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача. Суд також враховує, що строк розгляду даної справи спливає 31.01.2022 та явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

У судовому засіданні 18.01.2022 судом справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фарммедальянс" (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 131 від 17.03.2020.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується у 2020 році поставити покупцю товар, який зазначений в специфікації № 1, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару зазначені в специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору. Предметом поставки є фармацевтична продукція та вироби медичного призначення (код ДК 021:2015-331900008), надалі «Товар».

Умовами п. 5.1 договору сторони визначили, що ціна договору становить 46439,07 грн., ПДВ 7% - 3038,07 грн.

Згідно з п. 5.1, постачальник здійснює поставку товару згідно з заявками покупця протягом 20 днів з дати надіслання заявки на адресу постачальника.

Місце поставки (передачі товару): товар повинен бути поставлений на умовах СРТ/Запоріжжя, відповідно до Інкотермс-2010 (пункт 5.2 договору). Приймання-здачі товару по кількості проводиться по факту відповідно до товарно-супровідних документів (накладних) (п. 5.3).

Відповідно до п. 4.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 10.07.2020), покупець здійснює оплату вартості товару на умовах 100% оплати на протязі 30 календарних днів після поставки товару, оформленого належним чином (печатка, підпис, тощо).

Відповідно до п. 6.1, покупець зобов`язався: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно з видатковою накладною.

У розділі 7 договору сторони визначити відповідальність сторін. Згідно з п.п. 7.1-7.4 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим договором. У разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим договором, або затримку заміни неякісного товару, усунення недоліків постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Застосування штрафних санкцій за невиконання зобов`язань не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором. У разі порушення вимог щодо якості товару та не заміни його на якісний в обговорений термін, з постачальника стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісного товару.

Згідно з п. 10.1 (в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2020), договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021.

Сторонами до договору підписано специфікацію № 1 від 17.03.2020, згідно якої позивач мав поставити відповідачу товар: аптечка у кількості 690 шт. на загальну суму 46439,07 грн. з ПДВ.

Позивач до позовної заяви долучив копії електронних доказів, а саме листування між сторонами за допомогою електронної пошти. Зокрема, позивач 19.03.2020 з електронної пошти на електронну пошту відповідача: направив останньому рахунок на суму 46439,07 грн., ТТН Делівері 3. Відповідач з електронної пошти направив 05.10.2020 позивачу на електронну пошту повідомлення, що оплата за аптечки буде проведена в першій половині жовтня. Також мається копія листа відповідача, направленого 11.01.2020 на електронну пошту позивача: , стосовно поставки товару: аптечки у кількості 690 шт. Вбачається, що відповідач за допомогою електронної пошти звертався до позивача з проханням перевиставити рахунок № 1123 від 20.07.2020 у зв`язку з новим розрахунковим рахунком. 14.09.2020 позивач на електронну пошту відповідача: направив рахунок на оплату № 1123 від 20.07.2020 на суму 46439,07 грн. із зазначенням про зміну платіжних реквізитів.

Із матеріалів даної справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар: аптечки у кількості 690 шт. на загальну суму 46439,07 грн. згідно з видатковою накладною № 1283 від 04.08.2020, що підписана з боку позивача (від постачальника) головним інженером Синявським В.В., з боку відповідача (у графі «отримав(ла): Хмара І.І.

Згідно з квитанцією про прийом вантажу № експедитора ТОВ «Делівері», дата відправки вантажу ТОВ "Фарммедальянс": 04.08.2020, прибуття вантажу: 06.08.2020, тип вантажу: медичні товари, отримувач: Запорізький титано-магнієвий комбінат.

Позивач листом з описом вкладення надіслав відповідачу претензію вих. № 250 від 03.12.2020 щодо погашення заборгованості у сумі 46439,07 грн., яка виникла за договором № 131 від 17.03.2020. Претензія отримана представником відповідача 07.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач згідно з платіжним дорученням № 21-0000973 від 28.01.2021 перерахував позивачу 7291,75 грн. та згідно з платіжним дорученням № 21-0001108 від 02.02.2021 перерахував суму 5500,00 грн. У призначенні платежу посилався на рахунок № 1123 від 20.07.2020 та договір № 131 від 17.03.2020.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки товару.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів розірвання договору або визнання його недійсним сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідач у відзиві визнав укладення між сторонами договору № 131 від 17.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Товар на суму 46439,07 грн. був поставлений відповідачу 06.08.2020 згідно з квитанцією про прийом вантажу № та прийнятий останнім, що підтверджується видатковою накладною № 1283 від 04.08.2020, відтак кінцевим строком оплати було 07.09.2020 (враховуючи, що 05 та 06.09.2020 були вихідними днями).

Відповідач товар оплатив частково у загальній сумі 12791,75 грн. Вказаної обставини відповідач не заперечив та не спростував. Відтак, заборгованість склала 33647,32 грн.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 33647,32 грн. основного боргу, позов у цій частині визнається судом обґрунтованим.

Заперечення відповідача щодо недоліків в оформленні видаткової накладної № 1283 від 04.08.2020 та відсутності довіреності на відпуск та отримання цінностей за вказаною накладною судом до уваги не приймаються, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Матеріали даної справи не містять доказів відмови відповідача від приймання товару, повернення товару позивачу. Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача стосовно виправлення будь-яких невідповідностей у супровідних документах, відсутності супровідних документів на товар, тощо. Крім того, саме особа, що отримувала товар, не вказала своєї посади. У видатковій накладній міститься посилання на договір № 131 та рахунок на оплату № 1123 від 20.07.2020. Найменування поставленого товару відповідає найменуванню товару, що мав бути поставлений за умовами договору № 131 від 17.03.2020.

Суд також приймає до уваги, що отримавши претензію позивача, відповідач наявність заборгованості за договором № 131 від 17.03.2020 не заперечив, здійснив часткову оплату товару.

Довіреність на отримання товару не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і не фіксує факт здійснення господарської операції.

Не подання позивачем заявки відповідача на поставку товару не впливає на необхідність виконання зобов`язання з оплати поставленого та прийнятого товару. Товар, за умовами договору № 131, мав бути оплачений відповідачем протягом 30 календарних днів після його поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач просив стягнути з відповідача 1349,75 грн. 3% річних, нарахованих за період з 05.09.2020 по 15.11.2021, та 4757,35 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з вересня 2020 по жовтень 2021.

Суд перевірив складені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат та визнає їх не правильними. Суд зазначає, що порушення зобов`язання виникло з 08.09.2020, оскільки останнім днем для оплати товару було 07.09.2020. Позивач також неправомірно враховує у період стягнення 3% річних день здійсненої позивачем оплати за товар.

Згідно перерахунку суду, 3% річних за період з 08.09.2020 по 15.11.2021 (у межах заявленого позивачем періоду) становлять 1329,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. У стягненні 20,75 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Суд погоджується з поданим відповідачем контррозрахунком інфляційних втрат, оскільки він містить сукупний індекс інфляції без заокруглень, а отже є точним. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4756,42 грн. інфляційних втрат. У стягненні 0,93 грн. інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 6203,15 грн. пені, нарахованої за період з 05.09.2020 по 15.11.2021.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що сторонами був укладений договір поставки № 131 від 17.03.2020, в якому сторони не встановили конкретного виду відповідальності сторін за порушення грошового зобов`язання, зокрема, не визначили порядок та розмір нарахування пені за порушення стороною грошового зобов`язання. Не встановлено такого порядку й в актах цивільного законодавства.

За таких обставин, у стягненні 6203,15 грн. пені слід відмовити у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю позову у цій частині.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

6. Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1962,53 грн. стягується з відповідача на користь позивача. В іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Згідно з прохальною частиною позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача на його користь правничі витрати щодо розгляду даного позову.

Конкретного розміру (суми) витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просив стягнути на його користь, у позовній заяві не зазначено, не зазначено такого розміру й представником позивача у судовому засіданні 18.01.2022.

У позовній заяві лише викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 10000,00 грн. правничі витрати, 2270,00 грн. судовий збір.

Відповідач у відзиві не погодився з орієнтовним розміром витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Позивачем долучено до позовної заяви копію договору про надання юридичних послуг № б/н від 10.11.2021, укладеного між ТОВ «ЮК Монополія» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фарммедальняс" (клієнт), предметом якого є надання виконавцем правової допомоги, в тому числі, за окремими дорученнями наступних послуг: первинна консультація, ознайомлення з документацією, опрацювання нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини, вивчення судової практики в правовідносинах, подібних до тих, що склалися між клієнтом та позивачем, складання позовної заяви, складання відповіді на відзив, представництво у суді першої інстанції (Господарський суд Запорізької області) у спору з ТОВ «ЗТМК» щодо стягнення грошових коштів за договором № 131 від 17.03.2020 (п. 1.1).

У пункті 2.3 договору викладений розрахунок гонорару виконавця: 4000,00 грн. - аналіз документів, підготовка документів до звернення до суду, аналіз судової практики, підготовка позовної заяви; 1500,00 грн. участь у судовому засіданні; 1500,00 грн. - 2000,00 грн. підготовка процесуальних документів (клопотання, відповіді на відзив, пояснень, виконання ухвали суду). Вартість виконаних послуг визначається у акті виконаних робіт. Усі роботи проводяться за 100% авансуванням.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не подано суду складених між сторонами договору про надання юридичних послуг актів виконаних робіт за вказаним договором, не подано суду будь-яких доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначених ч. 3 ст. 126 ГПК України, а саме детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем не було зроблено заяви щодо подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд при ухваленні рішення не здійснює розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (вул. Теплична, буд. 18, м. Запоріжжя, 69000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарммедальянс" (вул. Сергія Єсеніна, буд. 1, м. Київ, 03170, ) 33647 (тридцять три тисячі шістсот сорок сім) грн. 32 коп. заборгованості за договором № 131 від 17.03.2020, 1329 (одна тисяча триста двадцять дев`ять) грн. 00 коп. 3% річних, 4756 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн. 42 коп. інфляційних втрат, 1962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) грн. 53 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 24 січня 2022.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко