Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС"
За позовом Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС"
про розірвання договору, стягнення 1 224 350,85 грн. та виселення
Представники сторін:
Від позивача: Марач В.В. самопредставництво
Від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариства «Укрпрофтур» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК ДЕЛЮКС» про стягнення 1 224 350,85 грн заборгованості за користування майном за період з липня 2020 по лютий 2021 по договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) від 01.08.2017, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гритчиним В.І., зареєстрованим в реєстрі за № 424; розірвання договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) від 01.08.2017 відповідно до п.8.12 у зв`язку із невнесення орендної плати та компенсації за комунальні послуги протягом трьох місяців; виселення відповідача із займаних по договору нежитлових приміщень.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 у справі № 910/15385/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

28.12.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку (відправлено 25.12.2021) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15385/21 у розмірі 150 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.12.2021 призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу у справі № 910/15385/21 на 11.01.2022.

У судовому засіданні 11.01.2022 представник відповідача не з`явився, представник позивача проти поданої заяви заперечував, подав письмові заперечення та клопотання про зменшення розміру витрат та клопотання про залишення без розгляду поданої заяви.

Розглянувши клопотання позивача про залишення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС" про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15385/21, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні оскільки згідно звукозапису судового засіданні 21.12.2021 представник відповідача до судових дебатів заявляв клопотання про покладення витрат на правову допомогу на позивача та подання доказів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 16.11.2021 відповідач заявляв, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує у зв`язку із розглядом справи становить 150 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

У судовому засіданні 21.12.2021 представник відповідача до закінчення судових дебатів заявив клопотання про подання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення від 25.12.2021 відповідач заявив клопотання про розподіл та покладення на позивача 150 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.

На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач долучив до матеріалів справи:

- копію свідоцтва № 486 від 12.05.2019 про право Баховського М.М. на заняття адвокатською діяльністю;

- копію ордера серія АІ № 1169257, виданого адвокатом Баховським М.М. на представлення інтересів ТОВ «КСК ДЕЛЮКС» на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 04.11.2021 у Господарському суді міста Києва;

- копію договору № 1 про надання професійної допомоги адвоката від 04.11.2021, укладеного між ТОВ «КСК ДЕЛЮКС» та адвокатом Баховським М.М. про надання правової допомоги у справі за позовом ПрАТ «Укрпрофтур» до ТОВ «КСК ДЕЛЮКС» про розірвання договору, стягнення 1 224 350,85 грн та виселення;

- копію Акту приймання-передачі та звіту від 21.12.2021 на суму 150 000,00 грн вартості послуг про надання правової допомоги № 1 від 04.11.2021;

- копію рахунку-фактури №9 від 21.12.2021 на суму 150 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги № 1 від 04.11.2021, гонорар адвоката складає за домовленістю 150 000,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження надання адвокатом послуг з правової допомоги у господарській справі № 910/15385/21 та прийняття клієнтом таких послуг сторони склали Акт приймання-передачі та звіт від 21.12.2021, відповідно до якого адвокат Баховський М.М. надав правову допомогу: підготовку відзиву, клопотання, збирання доказів, участь у судових засіданнях, надання усних консультацій, всього вартістю 150 000,00 грн.

Суд зазначає, що доказів оплати клієнтом вказаних послуг по Акту не надано.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатами у даній справі у заявленому розмірі 150 000,00 грн, судом враховано, що вартість послуг визначена за погодженням адвокатом з клієнтом, послуги адвоката були реально надані відповідачу, що підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору та те, що адвокатами здійснювалось представництво інтересів відповідача в Господарському суді міста Києва, про що свідчать наявні у матеріалах справи протоколи судових засідань та заяви по суті спору.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховано, що втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Судом встановлено, що представник відповідача брав участь у судових засіданнях 16.11.2021 та 21.12.2021, подавав відзив на позовну заяву, до якого додано докази погашення боргу, наявність якого було предметом розгляду даної справи, тобто докази визнання частини вимог.

У Акті приймання-передачі від 21.12.2021 на суму 150 000,00 грн вартості послуг про надання правової допомоги № 1 від 04.11.2021 не надано конкретизації кількості витраченого часу, відповідачем належними доказами не доведено необхідності та розумності вартості таких послуг, необхідності понесення вказаних витрат у заявленому розмірі.

Позивачем подано заперечення щодо заявленого розміру витрат на правової допомогу позивача з огляду на їх не співмірність та недоведеність необхідності їх фактичного понесення.

Враховуючи наведене та керуючись частиною п`ятою статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що розмір заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 150 000,00 грн не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, адже такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг, тому їх розмір не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі; відповідач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи № 910/15385/21, і розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю позову у сумі 30 000,00 грн.

Керуючись статтями 86, 123, 129, 221, 233, 236 - 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС" про розподіл судових витрат та покладення на позивача витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" (02002, м.Київ, вул. Раїси Окіпної, 2, код 02605473) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК ДЕЛЮКС" (01042, м.Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 5, код 41346361) 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В решті суми витрат відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 11.01.2022

Суддя О.М.Ярмак