номер провадження справи 28/154/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022 Справа № 908/3198/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справу:

за позовом в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури (вул. Залізнична, вул. 17, місто Запоріжжя, 69061, адреса для листування: вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 53, місто Запоріжжя, 69089) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, - Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135) в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (бул. Вінтера, буд. 22-а, м. Запоріжжя, 69096)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» (вул. Лермонтова, буд. 18, приміщення 122, місто Запоріжжя, 69035)

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 4989,24 грн.

В обґрунтування підстави для звернення з позовом до суду прокурор зазначив порушення відповідачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме перевищення габаритних та нормативно вагових параметрів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/3198/21, присвоєно справі номер провадження 28/154/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 05.12.2021.

Сторони належним чином повідомленні про відкриття провадження у справі, про що свідчать рекомендовані повідомлення.

09.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» просить визнати поважними причини пропуску строку на надання відзиву на позовну заяву, встановленого судом у зв`язку з не отриманням копії позовної заяви з додатками. Про порушення судом справи дізнався лише після отримання ухвали, у зв`язку з чим було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження перевищення вагових параметрів. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що в пункті розвантаження вантажоотримувачем ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» проведено вантажно-розвантажувальну операцію, за результатами якої вага транспортного засобу брутто склала 39920 кг., про що зазначено в товарно-транспортній накладній №12 від 28.07.2020, графа «Відомості про вантаж» - «Примітки», тобто вага відповідає показникам, які зазначені при завантажені. Зауважив, що для встановлення навантаження транспортного засобу необхідне застосування спеціального зважувального обладнання, яке повинно бути у робочому стані, пройти періодичну повірку, бути опломбованими, мати відповідне свідоцтво спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології та з використанням методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціального уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено. Звертав увагу суду, що відповідач перевозив сипучий вантаж (пшеницю), який змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, та за відсутності затвердженої методики, показання такого приладу не можуть бути використані як доказ на підтвердження перевищення вагових норм. Крім того, надав суду копію рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.11.2020 по справі №323/1976/20, яким скасовано постанову у інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області про накладання адміністративного стягнення на водія ОСОБА_1 , який перевозив вантаж.

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.11.2021 встановлено відповідачу строк для подання відзиву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі але не пізніше 05.12.2021.

Судом встановлено, що ухвалу суду від 05.11.2021 у справі № 908/3198/21 отримано відповідачем 10.11.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

29.11.2021 до суду від ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.12.2021 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та зняв фотокопії наявних документів.

Як вже зазначалося судом вище 09.12.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Господарського процесуального кодексу України

За приписами частин 1-3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши наведені відповідачем обставини в обґрунтування пропуску процесуального строку для подання відзиву, суд визнає їх поважними, у зв`язку з чим клопотання відповідача про поновлення строку, встановленого ухвалою суду від 05.11.2021 для подання відзиву, підлягає задоволенню.

Прокурор у відповіді на відзив, який отримано судом 20.12.2021 зазначив, що з сертифікату відповідності, зареєстрованого в реєстрі органу з оцінки відповідності за №UA.ТR.002.СВ.0303-17, в графі «Продукція» вказано, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі та вимірювання навантаження на вісі. Вказаний прилад пройшов періодичну повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №173М879605820 від 23.06.2020 з терміном дії до 23.06.2021. Вказане підтверджує дотримання вимог ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» при здійсненні габаритно-вагового контролю. Зазначив про недоведеність відповідачем доводів щодо маси транспортного засобу. Також спростував доводи про відсутність затвердженої методики встановлення точного та достовірного показника навантаження на кожну з вісей транспортного засобу з відповідним супи чим вантажем. Зазначив, що відповідно до трекінгу Укрпошти, відповідач 22.11.2021 отримав копію позовної заяви з додатками.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 04.01.2023.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 11.01.2021, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 28.07.2020 на підставі направлення на рейдову перевірку від 24.07.2020 № 010129 на дислокації 129 км + 603 м автодороги Н-30 проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки МАN моделі 18/430 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки GЕN ТRАІL моделі ТF34С державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами перевірки складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.07.2020 №221578, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.07.2020 № 038743, акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 28.07.2020 № 031743, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 28.07.2020 №031743.

Актом від 28.07.2020 № 221578 зафіксовано порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яку передбачено абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Перевезення здійснювалось відповідно до товарно-транспортної накладної від 28.07.2020 №12.

Згідно з довідкою зважування №249 та актом від 28.07.2020 № 031743 перевищення вагових параметрів допущено в частині навантаження на строєну вісь та перевищення загальної нормативно допустимої маси транспортного засобу.

Відповідно до договору оренди вантажного автомобіля №П0705-19/2 від 07.05.2019 ФОП ОСОБА_2 передано в оренду ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс», транспортний засіб марки МАN моделі 18/430 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки GЕN ТRАІL моделі ТF34С державний реєстраційний номер НОМЕР_2 строком на два роки, тобто до 07.05.2021.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної від 28.07.2020 №12, наданої під час перевірки, автомобільним перевізником відповідного вантажу є ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс» (), яке зареєстроване за адресою: вул. Лєрмонтова, №122, м. Запоріжжя, 69035.

Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрасбезпеки» до ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс направлено лист від 09.08.2020 №58756/26/24-20 про необхідність сплати кошти за проїзд відповідно до розрахунку від 28.07.2020, яке відправлено рекомендованим листом згідно зі списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №052.

Однак, у порушення п. 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), відповідним перевізником протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати органом Укртрансбезпеки про сплату кошів в добровільному порядку не повідомлено.

Прокурор в позові зазначив, що за складеними 28.07.2020 матеріалами Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відносно ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс» винесено також постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.09.2020 № 201916, якою за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс» накладено штраф у розмірі 34000 грн.

Указана постанова ТОВ «СГП «Агроплюс-сервіс» у порядку, встановленому законом, не оскаржувалась.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати коштів за проїзд відповідно до розрахунку від 28.07.2020 стало підставою для звернення з позовом до суду.

У відповідності до пп. 1, пп. 3 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті

Як встановлено підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення (в редакції, чинній на момент проведення перевірки 21.07.2020), Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 «Про деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з Додатком 3 до цієї постанови, в тому числі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України № 196-р від 03.03.2020 2 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» встановлено, що погоджено утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідних територіальні органів зазначеної Служби за переліком згідно з додатком. Зокрема, утворено Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, шляхом реорганізації (злиття) Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, який здійснює свої повноваження через територіальні органи, що є його структурними підрозділами та не мають статусу юридичних осіб.

Прокурор, посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про стягнення з ТОВ СГП «Агропляс-сервіс» на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті плати за користування автомобільними дорогами загального користування ваговим транспортним засобом в розмірі 4689,24 грн.

Відповідно до змісту з ч. ч. 1, 3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У позовній заяві прокурором зазначено, що підставою для представництва інтересів держави в суді є факт несплати відповідачем вищезазначеної плати та нездійснення уповноваженим органом належного захисту інтересів держави з метою надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету, наслідком чого є зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та потребує їх захисту шляхом звернення прокурора до суду з позовом.

В матеріалах справи міститься копія листа Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №89012/26/24-30 від 13.11.2020, з яким останнє звернулось до Запорізької обласної прокуратури та посилаючись на відсутність законодавчого врегулювання щодо надання Державній службі України з безпеки на транспорті повноважень зі здійснення стягнення плати за проїзд транспортних засобів із перевищенням нормативних параметрів у судовому порядку та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, згідно з якою повноваження Укртрансбезпеки обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення фактичних параметрів, просило розглянути можливість представництва прокуратурою інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з ТОВ СГП «Агроплюс-Сервіс» у сумі 143,82 євро.

Листом вих. № 6171-21 від 05.10.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було повідомлено прокуратуру, що нарахована відповідачу плата за актом перевірки, у сумі 143,82 євро не сплачена та надано Запорізькому окружному прокурору відповідні копії документів з метою захисту інтересів держави в суді

Також в матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме копія листа Керівника Бердянської окружної прокуратури від 01.11.2021 №54-4207вих-21.

Невжиття Державною службою України з безпеки на транспорті, яка є суб`єктом владних повноважень до компетенції якого віднесено здійснення відповідних функції у спірних правовідносинах, заходів щодо захисту інтересів держави зумовило звернення прокурора з відповідним позовом.

Перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для його звернення з позовом до суду для захисту інтересів держави, суд дійшов до висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокурором належним чином обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду.

Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 зазначила, що спір про стягнення плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, носить приватноправовий характер та, як наслідок, не може бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

За змістом ч. ч. 1, 3, 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки, в тому числі, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 5 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства.

Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантажених на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 14 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. п. 15, 16, 20, 21 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, визначено, що перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, зокрема, є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 зазначеного Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п. 32 Порядку № 879 встановлено, що перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на маршрут видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Згідно з п. п. 15, 20, 21 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

В пункті 31-1Порядку №879 визначено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: - до 10 відсотків - у подвійному розмірі; - на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; - більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як встановлено судом вище, в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за № 221578 від 28.07.2020 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано факт порушення під час перевезення вантажу транспортним засобом автомобільним перевізником ТОВ СГП «Агроплюс-Сервіс» згідно з ТНН № 12 від 28.07.2020, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів понад 20% без відповідного дозволу. Відповідно до Довідки № 038743 від 28.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу зафіксовано результати вагового контролю навантаження на осі: 1) 6,50 тонн; 2) 9,75 тонн; 3) 9,65 тонн; 4) 7,65 тонн, 5) 9,90 тонн; повна маса транспортного засобу 43,45 тонн. На підставі проведеного габаритно-вагового контролю складено Акт № 031743 від 28.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та здійснено розрахунок плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 143,82 євро, що за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку становить 32,6049 грн.

За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зафіксовано перевищення загальної нормативно допустимої маси транспортного засобу, яка на час зважування склала 43,45 т, при нормативно допустимій 40 т (ставка 0,10), та навантаження на строєну вісь 27,20 тон при нормативно допустимому 22 тон (ставка 0,42х2).

Відстань, яку пройшов згідно з ТТН №12 автомобіль марки МАN моделі 18/430 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки GЕN ТRАІL моделі ТF34С державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 з пункту навантаження за адресою: вул. Миру, 33 с. Зеленівка, Приморського району Запорізької області, до пункту розвантаження: БМТП, СИЛОС 4, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 6-а, на якому складено акт від 28.07.2020, складає 51 км.

Згідно з розрахунком плати за проїзд, до стягнення з відповідача підлягає 143,82 євро

П= (0,10 + (0,42 х 2) +0) х 51 х 3 = 0,94 х 51 х 3 = 143,82.

Відповідно до п. п. 26, 27 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з пп. 16-2 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

В матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи (їх завірені копії), а саме: Акт проведення перевірки № 221578 від 28.07.2020, довідка № 038743 від 28.07.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт № 031743 від 28.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження, які складені уповноваженими особами Укртрансбезпеки при проведенні рейдової перевірки. Крім того, в матеріалах справи наявна копія товарно-транспортної накладної № 12 від 28.07.2020, згідно з якою автомобільним перевізником є ТОВ СГП «Агроплюс-Сервіс» на підставі договору оренди вантажного автомобіля №П0705-19/2 від 07.05.2019.

Відповідачем не доведено, що ним було отримано у встановленому порядку дозвіл на участь у дорожньому русі транспортного засобу, навантаження на осі якого перевищувало нормативні параметри.

Плату за проїзд великогабаритного транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів навантаження у строк, визначений пункті 31-1 Порядку № 879, відповідач не здійснив, внаслідок чого вона набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Викладені у відзиві заперечення відповідача спростовуюся наступним.

Відповідно до положень 3 пункту 2 Порядку № 879 транспортний засіб вважається великоваговим у разі, якщо його вагові та/або габаритні параметри, що зазначені у пункті 22.5 Правил № 1306, в тому числі при перевищенні допустимого навантаження на осі транспортного засобу. В даному випадку при проведенні перевірки під час здійснення габаритно-вагового контролю було виявлено перевищення загальної нормативно допустимої маси транспортного засобу у порівнянні із зазначеними даними в ТТН на 3530 т.

Зі змісту пунктів 28, 30, 31-1 Порядку №879 вбачається, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту.

Суд наголошує, що відсутність методики зважування, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Відповідна правова позиція наведена у постанові Верхового Суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

В постанові Верхового Суду від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17 також зазначено, що оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України Про дорожній рух, статті 33 Закону України Про автомобільні дороги визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою (п.п. 46, 47 постанови).

Стосовно посилань відповідача на однакову вагу транспортного засобу, як при завантаженні так і при розвантаженні і невірне зазначення ваги при проведення перевірки, суд назначає наступне.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Пре метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Як вбачається з сертифікату відповідності, зареєстрованого в реєстрі органу з оцінки відповідності за №UА.ТR.002.СВ.0303-17, в графі «Продукція» вказано, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі.

Крім того, вказаний прилад пройшов періодичну повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №173М879605820 від 23.06.2020 з терміном дії до 23.06.2021. Вказане підтверджує дотримання вимог ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» при здійсненні габаритно-вагового контролю.

Втім, суд зауважує, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази правильності визначення та зазначення в ТТН від 28.07.2020 №12 маса вищезазначеного транспортного засобу саме у розмірі 39920 кг.

З огляду на викладені у відзиві доводи відповідача щодо неправомірності розрахунку суд також зазначає наступне.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Повноваження Укртрансбезпеки щодо складення, зокрема, розрахунків та інших документів імперативного характеру, делеговані Кабінетом Міністрів України, характеризують вказаний орган таким, що є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №804/8334/16, від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17, від 21 вересня 2018 року у справі №804/5296/17 розглядались по суті та вирішувались позовні вимоги за позовами юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до територіальних управлінь Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування розрахунку та надавалась оцінка розрахункам плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування як актам індивідуальної дії.

Відповідачем у відзиві зазначено про наявність рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.11.2020 у справі №323/1976/21, яким постанову, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області серії ЕАМ №2890967 від 28.07.2020 про накладення адміністративного стягнення на водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн., скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що скасування постанови ЕАМ №2890967 від 28.07.2020 про накладення адміністративного стягнення на водія свідчить про відсутність вини водія у вчиненні адміністративного праворушення і не є доказом відсутності вини юридичної особи (відповідача у справі) у порушенні вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме дотримання габаритних та нормативно вагових параметрів. Доказів оскарження до господарського суду постанови про накладення адміністративного стягнення на ТОВ СПГ «Агроплюс-сервіс» та відповідного розрахунку плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом відповідач не надав.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Європейський суд з прав людини (Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Враховуючи вкладене, виходячи з принципу правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, розрахунок плати за проїзд за перевищення нормативних параметрів навантаження є підставою визначення розміру такої сплати та правовою підставою для стягнення з автоперевізника плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений факт перевищення допустимих параметрів навантаження на осі транспортного засобу, суд дійшов до висновку про задоволення позовних про стягнення з ТОВ СГП «Агроплюс-сервіс» плати за користування автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 4689,24 грн. на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 4989,24 грн задовольнити.

2. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» (вул. Лермонтова, буд. 18, приміщення 122, місто Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 36065099) на користь держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14) до державного бюджету за наступним реквізитами: UA0008479, код класифікації доходів бюджету 22160100, одержувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/22160100, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) плату проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 4689,24 (чотири тисячі шістсот вісімдесят девять грн 24 коп.). Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОПЛЮС-СЕРВІС» (вул. Лермонтова, буд. 18, приміщення 122, місто Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 36065099) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури (вул. Залізнична, 17, м. Запоріжжя, 69002, , розрахунковий рахунок UA000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2022 року.

Суддя О.В. Федорова