ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.01.2022 Справа № 914/4036/21

Суддя Манюк П.Т., розглянувши заяву про видачу судового наказу

від заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийська девелоперська компанія», м. Стрий Львівської області

за вимогою про стягнення 21 626, 94 грн

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулося в Господарський суд Львівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийська девелоперська компанія» заборгованості в розмірі 21 626, 94 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та подані ним докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.

Статтею 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п. 3 ч. 3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, а також інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

З наданого заявником Типового договору без номеру та дати, вбачається, що це договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Згідно до ч. 4 постанови від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу оператора систем розподілу (ОСР), та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у господарських справах, і видачі судового наказу як особливої форми судового рішення є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин у формі споживання боржником електричної енергії.

Щодо посилань заявника у заяві про видачу судового наказу про те, що договір між електропостачальником та споживачем універсальних послуг укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електрпостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті, суд не погоджується з такою позицією заяника, оскільки вважає, що публікація на сайті є публічною офертою, що за відсутності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції є недостатнім доказом про укладення договору.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 148 ГПК України, заяву приєднання, яка підписана боржником (споживачем) до матеріалів судового наказу заявником не додано, тому суд приходить до висновку, на підставі п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийська девелоперська компанія» про стягнення заборгованості в розмірі 21 626, 94 грн.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, ч.2 ст.151, п. 3 ч. 1 ст. 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийська девелоперська компанія» про стягнення заборгованості в розмірі 21 626, 94 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку визначеному ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.