УХВАЛА

м. Київ

20.01.2022Справа № 910/20970/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення130 000,00 грн

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення130 000,00 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/20970/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

19.01.2022 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача про закриття провадження у справі, у якій останній повідомив про сплату відповідачем заборгованості у розмірі 130 000,00 грн, просив закрити провадження у справі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Розглянувши матеріали справи та заяву позивача, суд вирішив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Судом встановлено, що позивачем до клопотання надано копію платіжного доручення № 116 від 12.01.2022 про сплату відповідачем на його користь 130 000,00 грн (спірної у даному спорі суми).

Отже, надані докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України тягне за собою закриття провадження у справі.

Згідно ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн позивачем надано суду копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 05.11.2018 (укладений між позивачем та адвокатським бюро "Гедз" в особі Гедз Юлії Володимирівни), Додаток №4 до Договору № 1 від 09.09.2020 року, Акт виконаних робіт від 10.12.2021 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 05.11.2018 року, платіжне доручення №3923 від 13.12.2021 року на підтвердження сплати заявленої суми витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, враховуючи розгляд даної справи без виклику сторін, складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 130, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/20970/21.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102 код ЄДР 22868348) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, місто Київ, вул. Федорова Івана, 32 ЛІТ.А, код ЄДР 30859524) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко