ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/734/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 21 жовтня 2021 року (повний текст складено 25.10.2021)

по справі № 923/734/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дорошенка Андрія В`ячеславовича

про: стягнення 95 695,30 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Литвинова В.В.,

дата та місце винесення рішення: 21.10.2021, м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Фізична особа-підприємець Дорошенко Віталій В`ячеславович(далі-позивач, ФОП Дорошенко В.В.) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Дорошенка Андрія В`ячеславовича (далі-відповідач, ФОП Дорошенко А.В.) боргу у загальній сумі 95 695,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати суми понесених позивачем витрат по сплаті послуг за електроенергію, які є витратами на управління, утримання та збереження спільного майна, а саме магазину, розташованого за адресою: с. Виноградне, Херсонської області, вул. суворова 2. Правовою підставою позовної вимоги є стаття 322, 360 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 (суддя Литвинова В.В.) у задоволені позову Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича відмовлено у повному обсязі.

У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що із наданих позивачем доказів на підтвердження понесених ним витрат на майно, що знаходиться у спільній частковій власності сторін, документів, у тому числі квитанцій , вбачається, що ним понесені витрати на сплату послуг з електроенергії на суму 191 390, 60 грн. У той же час, із вказаних доказів неможливо встановити, яка сума витрат відноситься до об`єкту: магазин, розташований за адресою: 75 144, Херсонська обл., с. Виноградове, вул. Суворова, 2, який знаходиться у спільній частковій власності сторін. При цьому суд першої інстанції не вважає належними доказами на підтвердження факту понесення ФОП Дорошенком В.В. вищевказаних витрат, надані позивачем додатки до рахунку № 37515738 (т.1 а.с. 61-86), оскільки, зокрема з додатків неможливо встановити, ким вони видані.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Дорошенко Віталій В`ячеславович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На думку скаржника, суд першої інстанції під час винесення рішення не забезпечив всебічний та повний розгляд обставин справи, не дослідив, не встановив та не надав оцінку всім обставинам справи, що призвело до передчасного і необґрунтованого висновку.

В своїй апеляційній скарзі скаржник зауважує, що суд першої інстанції в зазначеному рішенні помилково прийшов до висновку, що з наданих доказів неможливо встановити яка сума витрат відноситься до об`єкту: магазин, розташований за адресою :75144, Херсонська область, с. Виноградове, вул. Суворова, 2, який знаходиться у спільній частковій власності сторін. Хоча із наданих Позивачем доказів на підтвердження понесених ним витрат саме на майно, що знаходиться у спільній частковій власності сторін, документів, у тому числі квитанцій (а.с. 167-203), вбачається, що ним понесені витрати на сплату послуг з електроенергії на суму 191 390,60 грн. виключно по вказану об`єкту.

Крім того апелянт відзначає, що надані позивачем додатки по рахунку №37515738 не відносяться до міні-кафе за адресою: с. Виноградове, вул. Ларіонова, 17А, а стосується виключно магазину, розташованого за адресою: 75 144, Херсонська область, село Виноградове, вул. Суворова,2 , який знаходиться у спільній частковій власності сторін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича на рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21. Крім того, відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

08.12.2021 від Фізичної особи-підприємця Дорошенка Андрія В`ячеславовича до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну, в якому відповідач, вважає, що Господарський суд Херсонської області ухвалив законе рішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 залишити без змін.

21.12.2021 від Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича до суду апеляційної інстанції надійшла відповідь на відзив, в якому позивач, вважає викладені у відзиві твердження не спростовують суті апеляційної скарги, а навпаки направлені на перешкоджання встановленню дійсних обставин справи, а тому просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи наведене, а також принцип незмінності складу суду, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з метою дотримання розумного строку судова колегія вважає за необхідне розглянути справу поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності (по Ѕ частині) з 04.03.2005 року, належить магазин, розташований за адресою: 75 144, Херсонська обл., с. Виноградове, вул. Суворова, 2, що підтверджується доданим до матеріалів справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САА №268490 віл 04.03.2005.

29.03.2004 між позивачем та структурним підрозділом ВАТ «Херсонобленерго» - Цюрупинським РЕЗ і ЕМ було укладено договір про постачання електричної енергії № 440 (далі - Договір 1, т.1 а.с. 9-11). Відповідно до якого передбачено, що Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно умов цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. (п.1 Договору 1).

Згідно із Додатком № 5 до Договору 1 (т.1 а.с. 16), об`єктами споживача ФОП Дорошенка В.В. визначені: міні-кафе за адресою: с. Виноградове, вул. Ларіонова, 17А, та магазин за адресою: с. Виноградове, вул. Суворова, 2.

ФОП Дорошенко В.В. приєднався до договору № 37515738 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» (далі - Договір 2, т.1. а.с. 48-53).

Цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовими та малим непобутовим споживачам (далі - Споживач) постачальником універсальних послуг (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634,641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. (п. 1.1.- 1.2. Договору 2)

Пунктом 2.2. Договору 2 передбачено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську операцію.

Датою початку постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднання. (п. 3.4. Договору 2)

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починаються виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднання.

Як зазначається позивачем, у період з 02.04.2017 по 01.03.2021 на утримання магазину, який розташований за адресою: 75 144, Херсонська обл., с. Виноградове, вул. Суворова, 2 ним було сплачено за отримані послуги електроенергії 191 390, 60 грн.

На підтвердження своєї позиції позивачем додано до позовної заяви, додатки до рахунку №440 ( т.1. а.с.27-47), відповідно до яких абонентом є ФОП Дорошенко В.В.; та зазначено, що активними точками обліку є магазин, який розташований за адресою село Виноградове, вул. Суворова, б.2 та Міні кафе, яке розташоване село Виноградове, вул. Ларіонова, б, 17а.

Крім того, на підтвердження ФОП Дорошенком В.В. вищевказаних витрат, додано додатки до рахунку № 37515738 відповідно до яких абонентом є ФОП Дорошенко В.В.; та зазначено, що активними точками обліку є магазин, який розташований за адресою село Виноградове, вул. Суворова, б.2 та Міні кафе, яке розташоване село Виноградове, вул. Ларіонова, б, 17а. (т.1. а.с. 87).

Також до матеріалів справи додано, розрахунок заборгованості по сплаті за електричну енергію у період 02.04.2017 по 01.03.2021, відповідно до якого загальна сума витрат складає 191 390,60 грн.

В матеріалах справи наявна оборотно-сальдова відомість по детальним стаття реалізації за період з січня 2017 по грудень 2018 року (т.1. а.с. 25), з січня 2018 року по грудень 2018 року (т.1 а.с. 24) та у період із січня 2019 року по березень 2021 року.

Також додано, позивачем додано до матеріалів справи квитанції про сплату, а саме:

№1883-4166-6369-0410 від 08.01.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№167-2776 від 13.02.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1869-2990-0874-9450 від 13.02.2020 2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1899-6453-1856-1428 від 14.03.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1931-3504-6364-5561 від 15.04.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1931-3515-0795-9004 від 15.04.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1960-7216-7977-7842 від 14.05.2020 2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1970-4033-5951-9964 від 24.05.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1987-4714-7261-7565 від 10.06.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2021-6795-7637-1107 від 14.07.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2021-6813-6606-9157 від 14.07.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2048-7679-3647-4407 від 10.08.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2083-6807-5787-6503 від 14.09.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2112-3611-9272-7818 від 13.10.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2145-6447-0393-7693 від 15.11.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№2172-5389-0457-5951 від 12.12.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№9218-7485-4146-7883 від 27.12.2020 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№9220-1523-2243-7928 від 10.01.2021 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№9223-7333-3340-6297 від 15.02.2021 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1476-6207-7695-1600 від 16.01.2019 призначенням платежу є передплата згідно договору;

№1476-2820-5795-1710 від 16.01.2019 призначенням платежу є передплата згідно договору

№1506-4458-4431-2202 від №15.02.2019 призначенням платежу є розрахунки за універсальною послугою, ФОП Дорошенко В.В. №440 активна електроенергія;

№1531-3601-2395-7275 від 12.03.2019 призначенням платежу є розрахунки за універсальною послугою, ФОП Дорошенко В.В. №440 активна електроенергія;

№1565-5068-6793-0422 від 15.04.2019 призначенням платежу є розрахунки за універсальною послугою, ФОП Дорошенко В.В. №440 активна електроенергія;

№1592-6543-2576-2529 від 12.05.2019 2021 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1592-6563-2467-0320 від 12.05.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1627-7499-0846-8545 від 16.06.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1627-7485-7947-5298 від 16.06. призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1650-7617-2484-9166 від 09.07.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1650-7625-0964-8225 від 09.07.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1683-4433-9543-6663 від 11.08.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1713-7395-8192-1421 від 10.09.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1713-4548-0828-0072 від 10.09.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1713-4535-9187-8092 від 10.09.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1746-5430-2039-2823 від 13.10.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1746-5447-7004-9168 від 13.10.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1775-6381-4759-9973 від 11.11.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

№1775-6370-0025-0288 від 11.11.2019 призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019;

Жодних заходів досудового врегулювання спору не проводилося.

Не відшкодування ФОП Дорошенком А.В. ФОП Дорошенку В.В. половини витрат, понесених, на думку позивача, ним на утримання об`єкту спільної часткової власності стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Між Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича та Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича на праві спільної часткової власності (по Ѕ частині) з 04.03.2005 року, належить вбудоване приміщення магазину, розташованого за адресою: 75 144, Херсонська обл., с. Виноградове, вул. Суворова, 2, що підтверджується доданим до матеріалів справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САА №268490 віл 04.03.2005.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

З огляду на матеріали справи вбачається, що між Фізичною особою-підприємцем Дорошенка Віталія В`ячеславовича та структурним підрозділом ВАТ «Херсонобленерго» - Цюрупинським РЕЗ і ЕМ було укладено договір про постачання електричної енергії № 440 та договір №37515738 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до яких, а Споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно умов Договору.

З наданого позивачем додатку із Додатком №5 до договору про постачання електричної енергії №440 (а.с. 16), об`єктами споживача ФОП Дорошенка В.В. визначені: міні-кафе за адресою: с. Виноградове, вул. Ларіонова, 17А, та магазин за адресою: с. Виноградове, вул. Суворова, 2.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, з огляду на вище встановлені факти, відповідачу та позичу належить тільки на підставі права спільної часткової власності вбудоване приміщення магазину, розташованого за адресою: 75 144, Херсонська обл., с. Виноградове, вул. Суворова, 2.

Стаття 360ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановівід 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст.74 ГПК у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

На підтвердження своєї позиції позивачем додано до матеріалів справи квитанції на оплату ( т.1. а.с. 167-203), колегія суддів дійшла висновку, що із вищезгаданих доказів можливо встановити, що саме у ФОП Дорошенко В.В. дійсно були витрати по сплаті послуг за електроенергію у розмірі 191 390,60 грн. Крім того, в даних квитанціях призначенням платежу є розрахунок за універсальні послуги, згідно рахунку №440 від 04.04.2019, окрім квитанцій на оплату №1476-6207-7695-1600 від 16.01.2019 та №1476-2820-5795-1710 від 16.01.2019 призначенням платежу яких є передплата згідно договору, що додатково підтверджує витрати саме на отримання послуг з отримання електроенергії.

Проте, оскільки в додатку №5 до договору про постачання електричної енергії №440 зазначається два об`єкта споживання позивача, колегія суддів дійшла висновку, що з наданих квитанцій на оплату неможливо встановити, які саме витрати відносяться до магазину, який перебуває у спільній власності між позивачем та відповідачем, розташованого за адресою: 75 144, Херсонська область, с. Виноградове, вул. Суворова, 2, а які до міні-кафе, розташованого за адресою: 75 144, Херсонська область, село Виноградове, вул. Ларіонова, 17А.

Посилання скаржника на те, що з даних квитанцій вбачаються витрати на сплату послуг з електроенергії виключно по об`єкту спільної власності, не заслуговує на увагу, оскільки в даних квитанцій не зазначено конкретно за який саме об`єкт сплачено кошти, окрім того жодних письмових доказів, що облік електричної енергії за міні-кафе, розташоване за адресою :75 144, Херсонська область, село Виноградове, вул Ларіонова,17А ведеться по окремому рахунку позивачем не надано.

Крім того, позивачем долучені до матеріалів справи додатки до рахунку №440(т.1 а.с.27-47) та додатки до рахунку № 37515738 (т.1. а.с. 61- 86), а також розрахунок витрат по сплаті за електричну енергію у період з 02.04.2017 по 01.03.2021, які не можуть слугувати належними доказами наявності витрат на утримання майна, оскільки з відповідних додатків не можливо встановити місце складання документу; назву підприємства, від імені якого складено документ; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено всі обставини справи на підставі об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказі та надано їм відповідну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та відхиляються судовою колегією.

За таких обставин, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Віталія В`ячеславовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2021 у справі №923/734/21 - без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, копії даної постанови поштою не надсилаються.

Надіслати копію цієї постанови від 20.01.2022 у справі №923/734/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи