УХВАЛА

м. Київ

17.01.2022Справа № 910/11997/15

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард»
пропоновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання
у справі№910/11997/15
за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Отрада-СД»
простягнення 4 047 840,56 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
не з`явилися
ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. перебувала справа №910/11997/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Отрада-СД» про стягнення 4 047 840,56 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Отрада-СД» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» кредит в сумі 3 425 000,00 грн., проценти за користування кредитом в сумі 622 840,56 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Отрада-СД» в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 80 956,81 грн. за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру.

17.07.2015 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 замінено стягувача у виконавчому документі - наказі Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі №910/11997/15, а саме з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард».

30.12.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард» надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 до виконання.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/2262/21 від 30.12.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11997/15 у зв`язку з відпусткою судді Карабань Я.А.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 справу №910/11997/15 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард» про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання передано судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду заяву на 17.01.2022.

Представники стягувача та боржника в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується відмітками на звороті ували суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Таким чином, неявка представників стягувача та боржника не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши заяву, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

За змістом ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 6 статті ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, для поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, заявником має бути доведено наявність поважних причин його пропуску.

Як вбачається із наказу Господарського суду міста Києва від 17.07.2015, строк його пред`явлення до виконання був встановлений до 17.07.2016.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.10.2018 ВП№48314228 наказу Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 було повернуто стягувачу та встановлено строк його повторного пред`явлення до 26.10.2021.

В той же час, 14.07.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача за виконавчим документом у справі №910/11997/19 з ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» його правонаступником - ТОВ «ФК «РІКАРД». Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 вказана заява була задоволена та здійснено відповідну заміну стягувача.

Відтак, саме з цього моменту заявник у даній справі - ТОВ «ФК «Рікард» набув статус учасника справи на стадії виконання судового рішення разом із всіма правами, наданими стягувачу, в тому числі, пред`явлення наказу до примусового виконання.

Згідно з абз. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При цьому, будь-яких виключень або делегування регулювання даних правовідносин іншим нормам законодавства Конституція України не містить.

До того ж, наведені приписи ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 вказано, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України №475/97 від 17.07.1997, передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15.10.2009).

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини «Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції».

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та наведеною практикою Європейського суду з прав людини, а також статтею 124 Конституції України, суд на підставі ст. 329 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку на пред`явлення наказу №910/11997/15 від 17.07.2015 та поновити його.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рікард» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

2. Поновити строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі №910/11997/15.

3. Дана ухвала є невід`ємною частиною наказу Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі №910/11997/15.

4. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню.

Суддя В.П. Босий