РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.01.2022Справа №910/15527/21

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський"

про стягнення 972 468,43 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" про стягнення 972 468,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" вказує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором поставки №1 від 17.05.2021 поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" згідно видаткових накладних №1 від 19.05.2021 та №2 від 27.05.2021 товар загальною вартістю 1 021 977,00 грн., в той час як відповідач частково та з простроченням оплатив такий товар, а саме - у сумі 100 000,00 грн., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 921 977,00 грн.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" інфляційних втрат у розмірі 654,71 грн., 3% річних у розмірі 8 018,52 грн. та пені у розмірі 41 818,20 грн., нарахованих за період з 10.06.2021 по 16.09.2021.

У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 14 587,04 грн. за подання даного позову до господарського суду та судового збору у розмірі 1 135,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а також очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 28 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 відкрито провадження у справі №910/15527/21; визнано її малозначною та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Разом із позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський", які знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах в межах ціни позову - 972 468,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський", в межах ціни позову в розмірі 972 468,43 грн., що обліковуються на будь-яких виявлених державним виконавцем рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський".

29.11.2021 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" надійшла заява про долучення документів на підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 28 000,00 грн.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 23.09.2021 була тричі направлена Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗДВ" на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11-А, офіс 19.

Однак, поштові відправлення, яким направлялась відповідачу ухвала суду від 23.09.2021, були повернуті суду 18.10.2021, 17.12.2021 та 30.12.2021 без вручення з відмітками про причини повернення: за закінченням терміну зберігання та адресат відсутній.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, враховуючи, що ухвала суду направлялася відповідачу на зазначену в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження (реєстрації) останнього, а матеріали справи не містять доказів повідомлення іншої адреси перебування останнього, то, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що ухвала суду по даній справі є такою, що була вручена відповідачу 13.12.2021 (день проставлення відмітки у довідці відділення поштового зв`язку - та адресат відсутній на поштовому відправленні, яке повернулось до суду 17.12.2021).

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 у справі №910/15527/21 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" повинне було подати відзив на позов у строк до 28.12.2021 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

17.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський", як покупцем, укладено Договір поставки №1 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця на умовах даного Договору м`ясо яловичини свіжозамороженої на кістці або без кісток, а покупець прийняти та оплатити на умовах і в порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у видаткових накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від постачальника до покупця.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кількість та асортимент товару погоджуються сторонами на кожну партію товару окремо. Кількість, асортимент, вартість товару, а також інші необхідні характеристики товару погоджуються сторонами у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного Договору з дати їх підписання сторонами, та які одночасно засвідчують факт відвантаження товару постачальником покупцю.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата 100% вартості товару здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу не менше ніж на 7 і не більше ніж 21 календарний день щодо кожної окремої партії товару з моменту відвантаження товару постачальником покупцю, що підтверджується відповідною видатковою накладною.

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати, передбачених пунктом 2.3 цього Договору, покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.

Згідно з п. 6.4 Договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки з моменту виникнення прострочення.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дія Договору може бути подовжена шляхом укладання сторонами додаткової угоди.

22.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" з вимогою сплатити заборгованість за Договором у розмірі 1 021 977,00 грн., пеню у розмірі 4 261,09 грн. та 3% річних у розмірі 852,22 грн. протягом 7 календарних днів з моменту пред`явлення цієї вимоги.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого йому згідно Договору поставки №1 від 17.05.2021 товару у повному обсязі, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 921 977,00 грн. Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 41 818,20 грн., 3% річних у розмірі 8 018,52 грн. та інфляційних втрат в розмірі 654,71 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Також з аналізу умов Договору вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов`язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами, зокрема, у видаткових накладних.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" товар на загальну суму 1 021 977,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1 від 19.05.2021 на загальну суму 657 344,00 грн. з ПДВ та №2 від 27.05.2021 на загальну суму 364 633,00 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, а також в них міститься посилання на реквізити Договору.

В матеріалах справи міститься копія гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" від 01.09.2021, в якому відповідач визнав наявність у нього заборгованості за Договором №1 від 17.05.2021 у розмірі 1 021 977,00 грн. перед позивачем та гарантував погасити її у строк до 03.09.2021.

За твердженнями позивача відповідачем 09.09.2021 було оплачено поставлений товар часткового у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахункам Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" за 09.09.2021.

За таких обставин, враховуючи, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 021 977,00 грн., в той час як відповідачем було сплачено за отриманий товар кошти у розмірі 100 000,00 грн., суд дійшов висновку, що у відповідача наявний обов`язок за Договором зі сплати позивачу коштів у розмірі 921 977,00 грн.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата 100% вартості товару здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу не менше ніж на 7 і не більше ніж 21 календарний день щодо кожної окремої партії товару з моменту відвантаження товару постачальником покупцю, що підтверджується відповідною видатковою накладною.

Доказів сплати на дату розгляду справи відповідачем на користь позивача коштів за поставлений товар відповідно до видаткових накладних №1 від 19.05.2021 та №2 від 27.05.2021 на у розмірі 921 977,00 грн. матеріали справи не містять, вказані обставини відповідачем не були спростовані належними та допустимими доказами.

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.3 Договору відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений позивачем товар за видатковою накладною №1 від 19.05.2021 на загальну суму 657 344,00 грн. з ПДВ у строк до 09.06.2021 включно, а за видатковою накладною №2 від 27.05.2021 на загальну суму 364 633,00 грн. з ПДВ у строк до 17.06.2021 включно.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально Господарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про наявність у нього заборгованості з оплати поставленого за Договором товару, суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що покупець взятих на себе зобов`язань за Договором в повному обсязі не виконав, вартість переданого йому товару у визначений Договором строк не сплатив, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" виникла заборгованість перед позивачем, яка складає суму 921 977,00 грн.

Таким чином, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" заборгованості у розмірі 921 977,00 грн. підлягає задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 41 818,20 грн., нараховану за період з 10.06.2021 по 16.09.2021.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати, передбачених пунктом 2.3 цього Договору, покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.

Згідно з п. 6.4 Договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки з моменту виникнення прострочення.

Судом враховано, що строки оплати погоджені сторонами у п. 3.3 Договору, а не у п. 2.3, як це вказано у пункті 6.3 Договору, проте дана описка у Договорі не спотворює розуміння за яке саме порушення сторонами у п. 6.3 Договору передбачено нарахування пені.

З пунктів 6.3, 6.4 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (подвійна облікова ставка НБУ від суми простроченого платежу) та порядок нарахування пені (за кожний календарний день прострочення), а також визначено строк такого нарахування (припиняється через 3 роки з моменту виникнення прострочення).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Однак, позивачем не враховано, що день фактичного виконання зобов`язання (часткової оплати боргу) не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, оскільки пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №927/1091/17.

Суд здійснивши перерахунок пені (з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування), з урахуванням суми та дати, в яку відповідачем сплачено частину боргу, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗДВ" пені у розмірі 41 774,36 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня у розмірі 43,84 грн. обрахована невірно, оскільки позивачем нараховано пеню також на день здійснення відповідачем оплати в розмірі 100 000,00 грн., а відтак задоволенню не підлягає.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 8 018,52 грн. нараховані за період з 10.06.2021 по 16.09.2021.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних), з урахуванням суми та дати, в яку відповідачем сплачено частину боргу, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" 3% річних у розмірі 8 010,31 грн.

В іншій частині заявлені 3% річних у розмірі 8,21 грн. обраховані невірно, оскільки позивачем нараховано 3% річних також на день здійснення відповідачем оплати в розмірі 100 000,00 грн., а відтак задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 654,71 грн., нараховані за період з червня по серпень 2021 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" інфляційних втрат у розмірі 654,71 грн. є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" підлягають частковому задоволенню із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" боргу у розмірі 921 977,00 грн., пені у розмірі 41 774,36 грн., 3% річних у розмірі 8 010,31 грн. та інфляційних витрат у розмірі 654,71 грн.

В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити з викладених підстав.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2 270,00 грн.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах:

- майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" було заявлено одну майнову вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" коштів у розмірі 972 468,43 грн., за розгляд якої підлягав оплаті судовий збір у розмірі 14 587,03 грн.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" за звернення до Господарського суду міста Києва із майновою вимогою про стягнення коштів сплачено судовий збір у розмірі 14 587,04 грн. (платіжне доручення №159 від 16.09.2021).

Тобто, позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 0,01 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд звертає увагу позивача, що останній вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору у розмірі 0,01 грн., проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору (за подачу позову та заяви про забезпечення позову) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окремо суд звертає увагу сторін, що за приписами частин 7 та 8 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" просить покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач очікує понести витрати, пов`язані із розглядом даної справи, на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 28 000,00 грн.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, подано копію Договору про надання правової допомоги №71-ПВ від 16.09.2021 (надалі - Договір про надання правової допомоги), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський", як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "Юсгард", як виконавцем, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати йому інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншим актами чинного законодавства, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (до п. 1.1 Договору про надання правової допомоги).

На підтвердження виконання адвокатом зобов`язань за Договором позивачем надано:

- копію Протоколу погодження договірної ціни від 16.09.2021 (Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №71-ПВ від 16.09.2021);

- копію Акту надання правової допомоги від 16.09.2021;

- копію рахунку-фактури №1/71-ПВ від 24.09.2021 на суму 28 000,00 грн.;

- копію платіжного доручення №168 від 27.09.2021 на суму 28 000,00 грн.

Пунктом 1 Протоколу погодження договірної ціни від 16.09.2021 визначено, що гонорар виконавця за супроводження справи складає 28 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 Акту надання правової допомоги від 16.09.2021 виконавець надав, а замовник прийняв правову допомогу, що полягає у такому:

- вивчення обставин та матеріалів (1 год.);

- аналіз актуальної судової практики (1 год. 30 хв.);

- формування правової позиції по справі (1 год.);

- складання тексту позовної заяви, розрахунку пені, 3% річних та інфляційних збитків; складання тексту заяви про забезпечення позову (2 год. 30 хв.);

- формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками до суду (1 год. 30 хв.).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Тобто, в цілому нормами процесуального та матеріального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, додаткова постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20).

З Акту надання правової допомоги від 16.09.2021 вбачається, що виконавцем на надання замовнику правової допомоги було витрачено 7 год. 30 хв.

Тобто, фактична вартість наданих адвокатом юридичних послуг в межах даної справи в погодинному розмірі становить 3 733,34 грн. за годину.

Суд дійшов висновку щодо неспівмірності витрат адвокатом часу на надання юридичних послуг із складністю справи з огляду на наступне.

По-перше, щодо витрати адвокатом 1 год. та 30 хв. на аналіз актуальної практики у спірних правовідносинах, то суд відзначає, що послуги адвоката зі здійснення аналізу, пошуку і вивчення судової практики в аналогічних справах (вивчення нормативної бази, публікацій науковців, коментарів спеціалістів тощо) охоплюються послугою зі здійснення підготовки заяв по суті спору (в межах яких і формується правова позиція сторони по суті спору).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №922/2321/20.

Натомість у даному випадку послуга зі складання тексту позовної заяви, розрахунку пені, 3% річних та інфляційних збитків, а також заяви про забезпечення позову була тарифікована адвокатом окремо та у даному випадку її обсяг складає 2 год. 30 хв. (що є більш ніж достатнім часом для підготовки позовної заяви в даній категорії спорів).

По-друге, предметом спору у даній справі є стягнення боргу за підписаними сторонами двома видатковими накладними, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань з оплати поставленого йому товару.

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 судом було надано оцінку складності справи та з огляду на те, що предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, то дана справа є незначної складності.

З огляду на наведене, суд не вбачає обґрунтованою та співмірною витрату суб`єктом професійної діяльності у сфері надання юридичних послуг з чотирирічним досвідом роботи (свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності серія КС №6342/20 від 08.12.2017) 1 години часу на вивчення обставин та матеріалів (7 аркушів договору, 2 видаткові накладні) і 1 години часу на формування правової позиції по справі (у спорі про стягнення заборгованості за підписаними сторонами двома видатковими накладними), оскільки дана справа взагалі не являється складною.

Отже, суд вважає, що доцільною, необхідною та обґрунтованою є витрата часу для надання адвокатом в межах справи №910/15527/21 юридичних послуг:

- вивчення обставин та матеріалів (30 хв.);

- формування правової позиції по справі (30 хв.);

- складання тексту позовної заяви, розрахунку пені, 3% річних та інфляційних збитків; складання тексту заяви про забезпечення позову; складання тексту заяви про долучення документів про понесення судових витрат (2 год. 30 хв.);

- формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками до суду (1 год. 30 хв.).

У зв`язку з наведеним та на підставі ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 18 666,70 грн. (3 733,34 грн. * 5 год.).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить суму 18 665,70 грн.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Безлюдовський" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11-А, офіс 19; ідентифікаційний код 43815800) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Новгород-Сіверський" (16000, Чернігівська обл., м. Новгород-Сіверський(пн), вул. Залінійна, буд. 31; ідентифікаційний код 41908128) борг у розмірі 921 977 (дев`ятсот двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн. 00 коп., пеню у розмірі 41 774 (сорок одна тисяча сімсот сімдесят чотири) грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 8 010 (вісім тисяч десять) грн. 31 коп., інфляційні втрати у розмірі 654 (шістсот п`ятдесят чотири) грн. 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 18 665 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 15 721 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 19 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко