РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2022Справа № 910/16132/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Україна, 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801)

до Акціонерного товариства "Укрпошта" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код: 21560045) в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код ВП: 01189979)

про стягнення 3 360,65 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (далі - відповідач) про стягнення 3 360,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним набуттям відповідачем у квітні 2018 року природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м., що належить позивачу, внаслідок чого позивач звернувся з цим позовом до суду з вимогою про відшкодування вартості вказаного майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

26.10.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2021 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи № 910/16132/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено.

01.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та зазначає, що, на підставі Договору купівлі-продажу природного газу № 260118-02/127КП від 29.01.2018, він закуповував природний газ у ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння", що знаходився в газових сховищах позивача, у зв`язку з чим ним не порушувались права та законні інтереси позивача, оскільки природний газ, що належить позивачу, він не отримував, а відтак не зобов`язаний відшкодовувати його вартість. Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем також подано клопотання про застосування строків позовної давності щодо пред`явлених позовних вимог.

10.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та зазначає, що відповідач необґрунтовано посилається на ту обставину, що ним було закуплено у квітні 2018 року природний газ в обсязі 0,259 тис. куб.м. у ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння", оскільки зі змісту Договору купівлі-продажу природного газу № 260118-02/127КП від 29.01.2018 вбачається, що ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння" передавало у власність відповідача ЕІС-код 56Х90J природний газ обсягом 420 тис. куб.м., тоді як предметом заявленого позову є вимога про стягнення з відповідача вартості набутого природного газу як споживача з іншим ЕІС-кодом. Як зазначає позивач, ним, як оператором ГТС (до 01.01.2020), було встановлено факт відбору у квітні 2018 року природного газу відповідачем, і відповідно до Звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Київгаз", відповідачу за вказаним договором не здійснювалась передача природного газу у зазначеному обсязі будь-яким постачальником природного газу, в тому числі і ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння".

10.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача також надійшло заперечення на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

23.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення щодо відповіді на відзив, за змістом якого відповідач заперечує проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, та повторно зазначає, що ним закуповувався природний газ у ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння", на підставі Договору купівлі-продажу природного газу № 260118-02/127КП від 29.01.2018, а позивачем не надано суду доказів того, що ним було спожито зазначений у позовній заяві обсяг природного газу. За твердженнями відповідача, він є непрямим споживачем природного газу, відтак без договору з позивачем не міг здійснити споживання природного газу.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач), до 01.01.2020 він виконував функції оператора газотранспортної системи та для належного здійснення фізичного балансування у квітні 2018 року ним було здійснено придбання, зокрема, наступних обсягів природного газу, а саме:

- 15 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з ТОВ "ЕРУ ТРЕЙДІНГ" Договору купівлі-продажу природного газу від 18.12.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом, приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 5 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 26.09.2017 № -ВТВ;

- 30 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 30 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 30 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 30 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 20 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 20 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2017 № -ВТВ;

- 20 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 22.12.2017 № -ВТВ;

- 20 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 22.12.2017 № -ВТВ;

- 15 000,000 тис. куб.м. згідно з актом приймання-передачі газу від 30.04.2018, на підставі укладеного з АТ "НАК "Нафтогаз України" Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2018 № -ВТВ.

За доводами позивача, для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та для забезпечення балансування ним було придбано природний газ у вищевказаних обсягах і він є власником цього природного газу (майна).

Як зазначає позивач, ним було встановлено відсутність замовників послуг транспортування та фактичної передачі будь-яким суб`єктом ринку природного газу (будь-яким постачальником) в обсязі 0,259 тис. куб.м. у квітні 2018 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (далі - відповідач).

Враховуючи ту обставину, що ані відповідач, ані жоден із інших суб`єктів ринку природного газу для його транспортування відповідачу в квітні 2018 року фізично не подавали до газотранспортної системи природний газ, позивач зазначає, що відбір природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м. відповідачем було здійснено з обсягів природного газу, належних позивачу, які ним були придбані та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

Позивач посилається на те, що відбір природного газу у зазначеному обсязі було здійснено відповідачем за межами правовідносин, що врегульовані законодавством, та за відсутності договірних відносин між сторонами щодо передачі природного газу, у зв`язку з чим відповідач безпідставно набув майно за рахунок позивача, а відтак, відповідно до статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м., що становить 3 360,65 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

За змістом пунктів 4, 10 частини другої статті 22 Закону України "Про ринок природного газу" з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи, зокрема, зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб; вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газотранспортної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

Згідно з пунктами 4 - 6 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГТС, у редакції станом на квітень 2018 року) експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи. Оператор газотранспортної системи надає доступ до газотранспортної системи в межах технічної та вільної потужності газотранспортної системи. У разі неочікуваного зростання споживання природного газу споживачами, виникнення перебоїв в транспортуванні природного газу, аварійної ситуації, що загрожує безпеці функціонування газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи зобов`язаний вжити заходів, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС фізичне балансування - це заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу; замовник послуг транспортування - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

За приписами пункту 3 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації.

Згідно з п. 1 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) в точках виходу до газорозподільних систем оператори відповідних газорозподільних систем зобов`язані подавати оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (у тому числі побутовим споживачем), об`єкти якого підключені до газорозподільної системи та якому (його точкам комерційного обліку) оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи.

У відповідності до п. 8 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реномінації, крім випадків, передбачених Кодексом. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

За змістом пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС несанкціонований відбір природного газу - це відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Згідно з п. 7 глави 3 розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу.

З огляду на вищевказані положення Кодексу ГТС, для здійснення транспортування природного газу для визначеного споживача, необхідним є наявність суб`єкта ринку природного газу, який повинен був подати оператору газотранспортної системи (позивачу) відповідну номінацію та здійснити передачу на вході до газотранспортної системи відповідних обсягів природного газу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Київгаз", між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за квітень 2018 року (далі - Звіт) одним із споживачів значиться відповідач, яким було відібрано природний газ в обсязі 0,259 тис. куб.м. При цьому, із вказаного звіту вбачається відсутність підтвердженого обсягу газу для відповідача.

За змістом пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС EIC-код - це код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу.

Згідно з п. 4 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи відповідає за організацію правильного та коректного розподілу EIC-кодів суб`єктам ринку природного газу України. Оператор газорозподільної системи присвоює EIC-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Як вбачається зі Звіту, АТ "Київгаз", як оператором газорозподільної системи, було присвоєно відповідачу, яким відібрано природний газ в обсязі 0,259 тис. куб.м., ЕІС-код 56ХО0000159R700H.

Суд встановив, що на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №260118-02/127КП від 29.01.2018 ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння" передавало відповідачу природний газ як споживачу з ЕІС-кодом 56Х90J.

З огляду на викладене, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача стосовно того, що природний газ в обсязі 0,259 тис. куб.м. був відібраний ним, на підставі укладеного з ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння" Договору купівлі-продажу природного газу № 260118-02/127КП від 29.01.2018, оскільки, як вірно зазначає позивач, за цим договором відповідачу передавався природний газ як споживачу з іншим ЕІС-кодом.

Суд також вважає безпідставними посилання обох сторін у їхніх заявах по суті справи на взаємовідносини відповідача з ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння" за Договором купівлі-продажу природного газу № 260118-02/127КП від 29.01.2018, а саме щодо строків передачі природного газу відповідачу, виникнення у відповідача права власності на переданий природний газ, а також щодо належного (чи неналежного) виконання відповідачем зобов`язань за цим договором, оскільки вказані обставини не входять до предмету доказування в цій справі.

Відповідачем не надано суду доказів того, що йому, як споживачу з ЕІС-код 56ХО0000159R700H, будь-яким постачальником природного газу, в тому числі ПрАТ "Виробнича компанія "Укрнафтобуріння", у квітні 2018 року здійснювалось постачання природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м., у зв`язку з чим суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що ним не споживався природний газ, що належить позивачу, та, відповідно, не порушувались права та законні інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем був здійснений відбір природного газу у зазначеному обсязі з природного газу, що належить позивачу, без достатньої правової підстави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до інформації про середньозважені ціни на природний газ на Українській енергетичній біржі (http://www.ueex.com.ua/exchange-quotations/?y=2021&m=07&d=01) ціна природного газу станом на 01.07.2021 становила 12 975,48 грн/тис. куб.м. з ПДВ.

Відповідачем, у свою чергу, не надано належних та допустимих доказів на спростування визначеної позивачем ціни природного газу чи власного контррозрахунку заявленої до стягнення суми грошових коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем було обґрунтовано визначено вартість безпідставно набутого відповідачем природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м. - 3 360,65 грн (12 975,48 грн х 0,259).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення вартості безпідставно набутого майна суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

При розгляді цієї справи суд встановив, що відповідач без достатньої правової підстави здійснив відбір природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м., що належить позивачу, тобто права позивача порушені.

Як було вказано вище, несанкціонований відбір природного газу було здійснено відповідачем у квітні 2018 року.

Згідно з ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, загальний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом закінчився у 30.04.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом 01.10.2021, про що свідчить накладна відділення поштового зв`язку № 568.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020, було внесено зміни до Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його, зокрема, пунктом 12 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 установлено на всій території України карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 981 від 22.09.2021 та № 1336 від 15.12.2021. Дія карантину триває і до цього часу.

Враховуючи приписи статей 256, 257, пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, з огляду на те, що на дату звернення позивача з цим позовом до суду (01.10.2021), згідно з вищевказаними постановами Кабінету Міністрів України, дію карантину було продовжено, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено загальний строк позовної давності щодо пред`явлених позовних вимог, відтак правові підстави для застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 3 360,65 грн, що є вартістю безпідставно набутого відповідачем природного газу в обсязі 0,259 тис. куб.м.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укрпошта" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код: 21560045) в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код ВП: 01189979) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Україна, 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) грошові кошти в сумі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.01.2022

Суддя О.В. Нечай