РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2022 Справа № 910/17648/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 12 792,64 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 12 792,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажу - кислоти сірчаної за адресою позивача за накладними №№ 46763801, 46897385, 46997409, 46997375 і 47164389.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача судових витрат, у т.ч. витрат на професійну правничу допомогу, попередній (орієнтовний) розрахунок яких складає 4 255,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/17648/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 03.11.2021 була отримана позивачем 16.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Вказана ухвала суду від 03.11.2021 також була отримана відповідачем 10.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

06.12.2021 відповідач засобами поштового зв`язку (відправлено 01.12.2021) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність у відповідача умислу та вини невиконання зобов`язання перед позивачем, заявив клопотання про зменшення заявленого розміру штрафу до 10% у зв`язку з фінансовим становищем підприємства та понесення збитків через АТО, ускладнення транспортного сполучення до ст. Авдіївка.

14.12.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій учасник справи на аргументи відповідача про наявність підстав для зменшення штрафу надав власні доводи щодо необхідності врахування балансу інтересів обох сторін, порушення господарської діяльності позивача через АТО, провадження діяльності за наявності форс-мажорних обставин та за критичної нестачі сировини для виробництва продукції, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

У липні 2021 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» було здійснено перевезення за залізничними накладними №№ 46763801, 46897385, 46997409, 46997375 і 47164389 кислоти сірчаної, відправником яких є Державне підприємство «Схід ГЗК», одержувачем - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив про порушення відповідачем, як перевізником, терміну доставки вантажу (сірчаної кислоти) за вказаним перевезенням, що стало підставою для нарахування штрафу відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Відповідач у відзиві визнав прострочення терміну доставки вантажу та наявність підстав для нарахування штрафу, розмір якого просив зменшити до 10%.

Розглянувши даний спір по суті заявлених вимог, суд зазначає таке.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу перевізник зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту залізниць України, поміж іншого, передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-8/91 від 29.11.2007 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року (зі змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ___число ___місяць" (п. 2.1 Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 % провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 % провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 % провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем зі станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у інформаційному листі Вищого господарського суду України «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» № 01-06/420/2012 від 04.04.2012, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш, як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з календарних штемпелів на залізничній накладній № 46763801, вантаж був відправлений зі станції Жовті Води Придніпровської залізниці 08.07.2021 (графа 56) та прибув на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці - 14.07.2021 (графа 52), про що повідомлено одержувача 14.07.2021 о 07:50 год та здійснено відповідну відмітку в накладній (графа 49); на залізничній накладній № 46897385 - вантаж був відправлений зі станції Жовті Води Придніпровської залізниці 12.07.2021 (графа 56) та прибув на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці - 18.07.2021 (графа 52), про що повідомлено одержувача 18.07.2021 о 02:50 год та здійснено відповідну відмітку в накладній (графа 49); на залізничній накладній № 46997409 - вантаж був відправлений зі станції Жовті Води Придніпровської залізниці 15.07.2021 (графа 56) та прибув на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці - 22.07.2021 (графа 52), про що повідомлено одержувача 22.07.2021 о 00:40 год та здійснено відповідну відмітку в накладній (графа 49); на залізничній накладній № 46997375 - вантаж був відправлений зі станції Жовті Води Придніпровської залізниці 15.07.2021 (графа 56) та прибув на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці - 22.07.2021 (графа 52), про що повідомлено одержувача 22.07.2021 о 00:40 год та здійснено відповідну відмітку в накладній (графа 49); на залізничній накладній № 47164389 вантаж був відправлений зі станції Жовті Води Придніпровської залізниці 20.07.2021 (графа 56) та прибув на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці - 27.07.2021 (графа 52), про що повідомлено одержувача 27.07.2021 об 11:10 год та здійснено відповідну відмітку в накладній (графа 49).

Судом встановлено, що відстань перевезення зазначена у графі 30 вказаних залізничних накладних та складає 391 км. Отже, термін доставки вантажу повинен становити 2 доби, згідно розрахунку: 391 км : 200 км = 1,95 доби = 2 доби + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу = 3 доби, а фактично склав за залізничною накладною № 46763801 - 5 діб, що перевищує термін доставки вантажу на 2 повні доби; за залізничною накладною № 46897385 - 5 діб, що перевищує термін доставки вантажу на 2 повні доби; за залізничною накладною № 46997409 - 6 діб, що перевищує термін доставки вантажу на 3 повні доби; за залізничною накладною № 46997375 - 6 діб, що перевищує термін доставки вантажу на 3 повні доби та за залізничною накладною № 47164389 - 6 діб, що перевищує термін доставки вантажу на 3 повні доби.

Тобто відповідачем доставлено позивачу вантаж з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту та Правилами, що згідно зі статтею 116 Статуту та пункту 1.1 Правил є підставою для застосування до залізниці, як перевізника, відповідальності у вигляді штрафу за ставками 10% і 20% від провізної плати по кожному вагону.

Таким чином, розмір штрафу становить 12 792,64 грн та відповідає розрахунку з урахуванням кількості днів прострочення.

Отже, перевіривши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, з урахуванням кількості днів прострочення, залізничного тарифу, вказаного у накладних, суд дійшов висновку, що долучений позивачем розрахунок є арифметично вірним, здійснений відповідно до вимог ст. 116 Статуту залізниць України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є доведеними та обґрунтованими у заявленому розмірі 12 792,64 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до 10%, суд зазначає таке.

Вказане клопотання мотивоване, зокрема тим, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця». Як зазначає відповідач, за підсумками роботи за 2019 рік збиток філії склав 832 405,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати.

Проведення АТО також значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця» та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч. 2 згаданої статті).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, не повинна перетворюватись на несправедливо покладений непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами і несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статтей 42, 44 ГК України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку; підприємництво здійснюється на основі: комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Скрутний фінансовий стан відповідача не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, як і той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер, та впливає на показники господарської діяльності й позивача. Невиконання зобов`язань відповідачем щодо термінів доставки вантажу негативним чином впливає на фінансовий стан підприємства позивача, оскільки не дозволяє належним чином забезпечити виробничий процес та, як наслідок, покращити його господарську діяльність.

Окремо слід зазначити, що до заяви про зменшення розміру штрафу відповідач взагалі не подав звіту про фінансові результати регіональної філії «Донецька залізниця», в той час, як відповідачем у даній справі є юридична особа - Акціонерне товариство «Українська залізниця», відносно фінансового стану якого відомості в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасне перевезення вантажу, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу до 10% від заявленої суми, ступінь виконання відповідачем зобов`язання та досліджено причини його неналежного виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 237-238, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ідентифікаційний код 00191075) штраф у розмірі 12 792,64 грн (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто дві грн 64 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.01.2022.

Суддя О.Г. Удалова