У Х В А Л А

11 січня 2022 року м. Чернігів справа № 927/1108/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» 13333, с. Райки Бердичівського району Житомирської області, вул. Центральна, 1 ()
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Незалежності, 42 ()
про зобов`язання вчинити дії та стягнення 47 481 грн. 00 коп.

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Аніщенко О.Г. - адвокат, дов. б/н від 19.11.2021

В судовому засіданні 11.01.2022, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» про стягнення 246 981,00 грн., якою позивач просив:

зобов`язати відповідача повернути майно - сповіщувачі ємнісні (СЄ-2) ТУ У 31.6-9:2011 в кількості 11 штук та контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012 в кількості 1 штуки загальною вартістю 199 500,00 грн., передане останньому на відповідальне зберігання згідно договору № 212/73 відповідального зберігання від 11.11.2020;

стягнути з відповідача 13 965,00 грн. штрафу та 33 516,00 грн. пені за невиконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо повернення на першу вимогу майна, переданого йому на відповідальне зберігання;

у разі відсутності у відповідача спірного майна - зобов`язати останнього повернути позивачеві грошові кошти в сумі 199 500,00 грн., що були сплачені при придбанні відповідного товару.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення на першу вимогу майна, переданого йому на відповідальне зберігання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2021:

позовну заяву Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» про стягнення 246 981 грн. 00 коп. залишено без руху;

зобов`язано Державну установу «Райківська виправна колонія (№73)» протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху подати до господарського суду разом із заявою про усунення недоліків:

докази надсилання копій позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу листом з описом вкладення (з урахуванням положень ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України);

позовну заяву, оформлену з додержанням вимог, передбачених ст. 162 Господарського процесуального кодексу України;

докази направлення відповідачу копії заяви про усунення недоліків та копії належно оформленої позовної заяви.

роз`яснено Державній установі «Райківська виправна колонія (№73)», що в разі неусунення всіх недоліків заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг вказана вище ухвала суду від 01.11.2021 позивачу засобами поштового зв`язку в паперовій формі не направлялась, проте була направлена на його електронну пошту з проханням повідомити про її отримання (відповідна інформація надійшла на електронну пошту суду 02.11.2021).

17.11.2021, у встановлений судом процесуальний строк (здані для відправки до відділення поштового зв`язку 11.11.2021) до Господарського суду Чернігівської області надійшли запитувані у позивача докази, у т.ч. позовна заява, оформлена з додержанням вимог, передбачених ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить:

зобов`язати відповідача повернути майно - сповіщувачі ємнісні (СЄ-2) ТУ У 31.6-9:2011 в кількості 11 штук та контролер СОЄ ТУ У 31.6-2:2012 в кількості 1 штуки загальною вартістю 199 500,00 грн., передане останньому на відповідальне зберігання згідно договору № 212/73 відповідального зберігання від 11.11.2020;

стягнути з відповідача 13 965,00 грн. штрафу та 33 516,00 грн. пені за невиконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо повернення на першу вимогу майна, переданого йому на відповідальне зберігання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2021:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлювати здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 21 грудня 2021 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11 січня 2022.

До початку судового засідання 11.01.2022 відповідачем до Господарського суду Чернігівської області подані пояснення від 11.01.2022, зі змісту яких вбачається, що товариство не погоджується з позовними вимогами в частині зобов`язання вчинити дії, оскільки на підставі акту приймання-передачі товару з відповідального зберігання, складеного 17.12.2021, спірне майно повернуто позивачеві та прийнято останнім без жодних претензій та зауважень.

Також відповідач не погоджується з вчиненими позивачем нарахуваннями штрафу та пені, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними.

Фактично за своїм змістом дані пояснення є відзивом на позовну заяву.

Як вже було вказано вище, ухвалою суду від 22.11.2021 встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, вищезгадана ухвала суду від 22.11.2021 отримана відповідачем 24.11.2021, а тому останнім днем встановленого судом відповідачеві процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву є 09.12.2021; як наслідок - відзив на позовну заяву є таким, що поданий до суду з пропуском встановленого судом процесуального строку на його подання.

За змістом ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відзив на позовну заяву поданий відповідачем після закінчення встановленого господарським судом процесуального строку, він залишається судом без розгляду. Крім того, суд враховує, що клопотання про поновлення встановленого судом процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Разом з тим в судовому засіданні 11.01.2022 повноважним представником відповідача заявлено усне клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказу: акту приймання - передачі товару з відповідального зберігання, на підставі якого позивачеві було повернуто спірне майно.

В обгрунтування причини пропуску процесуального строку, встановленого на подання доказів, відповідач посилається на складання вказаного вище акту лише 17.12.2021, тобто вже після закінчення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, що мало своїм наслідком неможливість його подання разом з відповідною заявою по суті.

За змістом ст. 80 Господарського процесуального кодексу України строк, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строку, встановленого законом, на подання доказів, суд дійшов висновку про можливість його задоволення, вважаючи достатньо обґрунтованою неможливість подання відповідного доказу в межах відповідного строку. Про поновлення процесуального строку в судовому засіданні 11.01.2022 суд постановив протокольну ухвалу.

Позивач процесуальним правом на участь в призначеному на 11.01.2022 судовому засіданні не скористався. При цьому, вказаною вище ухвалою суду від 21.12.2021 викликано для участі в судовому засіданні представника Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» в якості позивача з одночасним повідомленням останнього про те, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, ухвала суду від 21.12.2021 отримана позивачем 31.12.2021; крім того, присутній в підготовчому засіданні 21.12.2021 повноважний представник позивача - юрисконсульт Завалкевич Н.В. під розписку була повідомлена про дату, час та місце проведення призначеного на 11.01.2022 судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.

Положеннями статті 13 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Водночас частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Частиною четвертою статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він повинен повідомити суд про причини неявки, і у випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

Разом з тим частина четверта статті 202, пункт 4 частини першої статті 226 ГПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

Залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Відповідні правові висновки викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 вересня 2019 року у справі № 916/3616/15 та від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/8816/19.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 виклала висновок щодо застосування норми пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, вказавши, зокрема, що правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, навіть, у тих випадках, коли його явка визнана судом необов`язковою і наслідки неявки не роз`яснювалися.

Висновки щодо застосування пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, враховані і в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 915/617/20.

За правилами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема:

виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вже було вказано вище, позивач в судове засідання 11.01.2022 не з`явився, про причини неявки господарський суд не повідомив (хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином), заява про розгляд справи за його відсутності від позивача до суду також не надходила.

Відповідну поведінку позивача суд розцінює як невжиття останнім заходів, спрямованих на ефективний розгляд та вирішення даного спору; відсутність готовності брати участь на всіх етапах судового розгляду та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання; своєю бездіяльністю позивач перешкоджає своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2-4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення даного позову без розгляду.

Керуючись ст. 226, 233, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Імпульс» про зобов`язання вчинити дії та стягнення 47 481 грн. 00 коп. залишити без розгляду.

Копії цієї ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 12.01.2022.

Дата набрання ухвалою законної сили - 11.01.2022.

Суддя А.С.Сидоренко