РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2022Справа № 910/19321/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1"

про стягнення 67 021,54 грн.

Представники сторін: не викликалися.

встановив:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" до товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" про стягнення 67 021,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір №421/19 на технічне обслуговування ліфтів від 01.08.2019 року.

Станом на 15.11.2021 року грошові кошти за ТО ліфтів не були сплачені повністю, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 60 584,80 грн., пеню в розмірі 3 802,07 грн., 3% річних в розмірі 811,67 грн. та суму інфляційного збільшення в розмірі 1 823,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.11.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №011 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2021 року, а саме: 04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 9-19, квартира 17.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 30.11.2021 р. повернута до суду у зв`язку з: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/19321/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

01.08.2019 року між дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" (замовник) укладено договір №421/19 на технічне обслуговування ліфтів.

Відповідно до умов п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок по організації та виконанню робіт з технічного обслуговування ліфтів (далі - ТО ліфтів), на об`єктах замовника відповідно додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Замовник, в свою чергу, приймає та оплачує виконані виконавцем роботи.

Щомісячна вартість робіт з ТО ліфтів за договором складає 5048,73 грн., крім того ПДВ 20% - 1009,75 грн., разом 6058,48 грн. Індивідуальний розрахунок вартості технічного обслуговування ліфтів наведено у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору).

Згідно з п.8.1 договору договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2020р., а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, до тих пір, поки одна із сторін не повідомить іншу про його розірвання (п.8.2 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що в останній день поточного місяця виконавець надає замовнику акти здачі-прийняття виконаних робіт з зазначенням їх вартості.

Замовник підписує акти здачі-прийняття виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і, в разі відсутності зауважень щодо виконаних робіт, протягом 3 (трьох) робочих днів повертає примірник акту здачі-прийняття виконаних робіт виконавцю, або в цей же термін надає виконавцю мотивовану письмову відмову у прийнятті послуг (п.4.2 договору).

Виконавець не перевіряє дійсність підписів на актах здачі-прийняття виконаних робіт. Підпис вважається поставленим належною особою, якщо він завірений печаткою з ідентифікаційним кодом замовника (п.4.3 договору).

Як зазначено позивачем, станом на поточну дату за відповідачем рахується дебіторська заборгованість в розмірі 60 584,80 грн., яка виникла з частковою не оплатою вартості ТО ліфтів.

На підтвердження вищезазначеного в матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками сторін акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме:

- №3666 від 31.12.2020 на суму 6 058,48 грн.;

- №95 від 31.01.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №346 від 28.02.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №626 від 31.03.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №901 від 30.04.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №1174 від 31.05.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №1428 від 30.06.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №1700 від 31.07.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №1981 від 31.08.2021 на суму 6 058,48 грн.;

- №2264 від 30.09.2021 на суму 6 058,48 грн.;

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.2.3 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником щомісячно, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів, вказаних в п.2.1 даного договору, на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця, що є наступним після періоду, в якому виконано відповідні роботи. Днем оплати вважається день надходження коштів на рахунок виконавця.

Будь-яких доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 60 584,80 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 802,07 грн. за період з 21.01.2021 року по 15.11.2021 року, 3 % річних в розмірі 811,67 грн. за період з 21.11.2021 року по 15.11.2021 року та інфляційне збільшення в розмірі 1 823,00 грн. нараховане по жовтень 2021 року включно.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 5.6 договору замовник несе відповідальність за несвоєчасні розрахунки з виконавцем за виконані роботи на ліфтах і сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
6058.4821.01.2021 - 21.01.202116.0000 %0.033 %*1.99
6058.4822.01.2021 - 04.03.2021426.0000 %0.033 %*83.66
6058.4805.03.2021 - 15.04.2021426.5000 %0.036 %*90.63
6058.4816.04.2021 - 17.06.2021637.5000 %0.041 %*156.86
6058.4818.06.2021 - 21.07.2021347.5000 %0.041 %*84.65
6058.4821.02.2021 - 04.03.2021126.0000 %0.033 %*23.90
6058.4805.03.2021 - 15.04.2021426.5000 %0.036 %*90.63
6058.4816.04.2021 - 17.06.2021637.5000 %0.041 %*156.86
6058.4818.06.2021 - 22.07.2021357.5000 %0.041 %*87.14
6058.4823.07.2021 - 21.08.2021308.0000 %0.044 %*79.67
6058.4821.03.2021 - 15.04.2021266.5000 %0.036 %*56.10
6058.4816.04.2021 - 17.06.2021637.5000 %0.041 %*156.86
6058.4818.06.2021 - 22.07.2021357.5000 %0.041 %*87.14
6058.4823.07.2021 - 09.09.2021498.0000 %0.044 %*130.13
6058.4810.09.2021 - 21.09.2021128.5000 %0.047 %*33.86
6058.4821.04.2021 - 17.06.2021587.5000 %0.041 %*144.41
6058.4818.06.2021 - 22.07.2021357.5000 %0.041 %*87.14
6058.4823.07.2021 - 09.09.2021498.0000 %0.044 %*130.13
6058.4810.09.2021 - 21.10.2021428.5000 %0.047 %*118.51
6058.4821.05.2021 - 17.06.2021287.5000 %0.041 %*69.71
6058.4818.06.2021 - 22.07.2021357.5000 %0.041 %*87.14
6058.4823.07.2021 - 09.09.2021498.0000 %0.044 %*130.13
6058.4810.09.2021 - 21.10.2021428.5000 %0.047 %*118.51
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
6058.4821.06.2021 - 22.07.2021327.5000 %0.041 %*79.67
6058.4823.07.2021 - 09.09.2021498.0000 %0.044 %*130.13
6058.4810.09.2021 - 21.10.2021428.5000 %0.047 %*118.51
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
6058.4821.07.2021 - 22.07.202127.5000 %0.041 %*4.98
6058.4823.07.2021 - 09.09.2021498.0000 %0.044 %*130.13
6058.4810.09.2021 - 21.10.2021428.5000 %0.047 %*118.51
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
6058.4821.08.2021 - 09.09.2021208.0000 %0.044 %*53.12
6058.4810.09.2021 - 21.10.2021428.5000 %0.047 %*118.51
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
6058.4821.09.2021 - 21.10.2021318.5000 %0.047 %*87.47
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
6058.4821.10.2021 - 21.10.202118.5000 %0.047 %*2.82
6058.4822.10.2021 - 15.11.2021258.5000 %0.047 %*70.54
За перерахунком суду загальний розмірі пені становить 3 472,85 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 329,22 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 811,67 грн. та індексу інфляції в розмірі 1 823,00 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 129, ст. ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 9-19, квартира 17, ідентифікаційний код 41116312) на користь дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" (03115, місто Київ, вулиця Михайла Котельникова, будинок 23, ідентифікаційний код: 05432796) основний борг в розмірі 60 584 (шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп., пеню в розмірі 3 472 (три тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 85 коп., три проценти річних в розмірі 811 (вісімсот одинадцять) грн. 67 коп., індекс інфляції в розмірі 1 823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) грн. 00 коп. судовий збір в розмірі 2 258 (дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий