Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 1 012 205,92 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 012 205,92 грн., з яких: 996 000,00 грн. - основний борг, 8 279,02 грн. - 3 % річних, 7 926,90 грн. - інфляційні втрати. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" у порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просило суд зазначити про нарахування компенсаційних виплат на суму боргу до моменту виконання рішення. Також, згідно з попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, орієнтовний розмір витрат позивача на правову допомогу в даній справі склав 300 000,00 грн., докази на підтвердження яких позивач зобов`язався надати у строк, передбачений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
22.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" від 20.09.2021 року № 05/8-1251 про усунення недоліків.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2021 року вищенаведене клопотання позивача від 22.10.2021 року № 05/4-1416 залишено без задоволення.
11.11.2021 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 08.11.2021 року про відкриття провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, яке ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2021 року залишено без задоволення.
09.12.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача від 02.12.2021 року щодо відзиву на позовну заяву, в яких останній навів додаткові аргументи на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.
Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь позивача 996 000,00 грн. основного боргу, 5 593,51 грн. 3 % річних та 15 023 ,90 грн. витрат по сплаті судового збору, а також вирішено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2021 року в справі № 910/14681/21, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3 % річних на суму основного боргу в розмірі 996 000,00 грн., починаючи з 04.09.2021 року до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, та стягнути вказану суму нарахованих процентів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.12.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 20.12.2021 року № 05/4-1807 (направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 21.12.2021 року), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" просило суд стягнути з відповідача на його користь 303 661,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До наведеного клопотання позивачем долучено копію укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням "РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП" договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року № 130-01/06/2021 разом з додатковою угодою від 01.06.2021 року № 1 до цього правочину, а також копію акту від 20.12.2021 року № 1 приймання-передачі наданих послуг на суму 303 661,78 грн. до вищенаведеного договору.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" від 20.12.2021 року № 05/4-1807 щодо стягнення з відповідача на користь позивача 303 661,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи у тому самому складі ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, очікуваний розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" на правову допомогу в даній справі склав 300 000,00 грн.

Разом із тим, у заяві від 20.12.2021 року № 05/4-1807, поданій в установлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строк, позивач просив суд стягнути на його користь з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 303 661,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що на підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 303 661,78 грн. до вищенаведеної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" долучено копію укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП" (Адвокатське об`єднання) договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року № 130-01/06/2021 (далі - Договір).

За умовами пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 4.1 Договору загальна вартість послуг за цим Договором (гонорар) складається з погодинної вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується клієнтом по рахунках-фактурах згідно тарифної сітки Адвокатського об`єднання (пункт 4.1.1) та гонорару успіху - іншої частини вартості послуг, котра оплачується клієнтом після фактичного досягнення результату, поставленого клієнтом у судових справах, шляхом 30 % від фактично стягнутої суми боргу (пункт 4.1.2).

За умовами пунктів 4.7, 4.8 Договору сума, вказана в пункті 4.1 даного Договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. В акті, зазначеному в пункті 4.7 Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартості юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами цього акту.

У пункті 1.1 додаткової угоди від 01.06.2021 року № 1 до Договору його сторони погодили надання послуг по даному Договору, а саме: клієнт доручає Адвокатському об`єднанню здійснити необхідні процесуальні дії для представництва та захисту прав і інтересів клієнта за позовною заявою ТОВ "ДАЗ" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості за виконані роботи у сумі 1 012 205,92 грн.

Згідно з пунктом 1.3 цієї додаткової угоди, на виконання пункту 1.1 цієї додаткової угоди та пункту 4.1.1 Договору сторони погодили, що вартість професійної правничої допомоги (ціна послуги) становить адвокатський гонорар у фіксованому розмірі у сумі 303 661,78 грн. (30 % від ціни позову).

До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" від 20.12.2021 року № 05/4-1807 останнім також долучено копію акту від 20.12.2021 року № 1 приймання-передачі наданих послуг до вищенаведеного Договору, за яким позивач прийняв від Адвокатського об`єднання надані послуги у фіксованому розмірі на суму 303 661,78 грн.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 року в справі № 910/906/18.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 року в справі № 915/237/18, від 24.10.2019 року в справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 року в справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У той же час, дослідивши заяву позивача від 20.12.2021 року № 05/4-1807 про розподіл судових витрат та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 303 661,78 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і явно не співрозмірні із виконаною роботою у суді під час представництва інтересів позивача у даній справі, що розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін, предметом спору в якій є стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання товару.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.3 додаткової угоди від 01.06.2021 року № 1 до Договору вартість професійної правничої допомоги (ціна послуги) визначена у вигляді адвокатського гонорару у фіксованому розмірі в сумі 303 661,78 грн. (30 % від ціни позову) з посиланням на пункт 4.1.1 Договору. Разом із тим, умовами пункту 4.1.1 Договору передбачено визначення вартості гонорару у вигляді погодинної вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується клієнтом по рахунках-фактурах згідно тарифної сітки Адвокатського об`єднання. Проте інформації щодо цін тарифної сітки Адвокатського об`єднання, а також виставлених позивачу відповідних рахунків-фактур останнім надано суду не було. Крім того, позивачем не надано й документів, які підтверджують погодинну вартість наданих йому юридичних послуг, а також конкретний перелік, види та вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг професійної правничої допомоги.

Слід також зазначити, що пунктом 4.1.2 Договору передбачено сплату гонорару успіху - іншої частини вартості послуг, яка оплачується клієнтом після фактичного досягнення результату, поставленого клієнтом у судових справах, шляхом 30 % від фактично стягнутої суми боргу (що відповідає заявленому позивачем до стягнення з відповідача розміру адвокатських витрат). Однак, умови додаткової угоди від 01.06.2021 року № 1 в частині визначення вартості наданих Адвокатським об`єднанням послуг не містять посилань на пункт 4.1.2 Договору. Крім того, заявлений до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" гонорар у фіксованій сумі (який сплачується незалежно від результатів наданих адвокатських послуг) за своєю правовою природою є відмінним від передбаченого пунктом 4.1.2 Договору гонорару успіху (що підлягає виплаті лише у разі фактичного досягнення позитивного для клієнта результату наданих послуг у вигляді фактичного стягнення суми боргу), що додатково свідчить про суперечливість наданих позивачем доказів на підтвердження дійсного розміру понесених ним витрат на правову допомогу в справі № 910/14681/21 та порядку їх розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача заявленої суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, а також зважаючи на вищенаведені приписи чинного законодавства та положення господарського судочинства, судом також враховано посилання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, щодо його скрутного майнового стану та неоплату суми заборгованості внаслідок незалежних від відповідача обставин.

Відтак, зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог у даній справі, оцінюючи витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, беручи до уваги те, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін (а в задоволенні клопотань позивача про "відкриття провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження" судом двічі відмовлено за їх необґрунтованістю), з огляду на те, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, розумності, співмірності та пропорційності, а також у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг є завищеним, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог у справі № 910/14681/21, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим, співрозмірним та обґрунтованим є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 303 661,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" (02160, місто Київ, проспект Соборності, будинок 19; ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ" про відшкодування судових витрат відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 18.01.2022 року.

Суддя В.С. Ломака