УХВАЛА

м. Київ

13.01.2022Справа № 910/20485/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 13 грудня 2021 року на дії державного виконавця у справі № 910/20485/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 197 032,42 грн,

за участю представників:

позивача (скаржника): Грищенка О.М.;

відповідача: не з`явився;

органу ДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 197 032,42 грн, з яких: 171 177,02 грн основного боргу, 20 931,45 грн інфляційних втрат та 4 923,95 грн 3% річних за договором про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 10 травня 2011 року № 903/ТРМ-09-11.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 січня 2017 року (суддя Літвінова М.Є.) позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" 171 177,02 грн основного боргу, 20 931,45 грн інфляційних втрат, 4 923,95 грн 3% річних та 2 955,49 грн витрат по сплаті судового збору.

17 лютого 2017 року на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 вересня 2021 року (суддя Мандриченко О.В.) замінено позивача в справі № 910/20485/16 - акціонерне товариство "К.Енерго", його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Товариство), замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання наказу від 17 лютого 2017 року № 910/20485/16, його правонаступником - Товариством.

16 грудня 2021 року до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства від 13 грудня 2021 року № 13-1/12 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ), в якій скаржник просив: визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу з винесення у виконавчому провадженні № 53884369 постанови від 13 грудня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати зазначену постанову.

За результатом повторного автоматизованого розподілу, призначеного в зв`язку з відпусткою судді Літвінової М.Є., вказану скаргу передано на розгляд судді Павленку Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 грудня 2021 року розгляд скарги Товариства від 13 грудня 2021 року призначено на 13 січня 2022 року.

У судовому засіданні представник Товариства підтримав вищевказану скаргу, просив суд її задовольнити.

Інші учасники судового процесу про дату, час і місце розгляду вищевказаної скарги були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

Відповідно до частини 2 частини 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги встановлений частиною 1 статті 341 ГПК України присічний строк, передбачений для розгляду вказаної скарги, суд дійшов висновку про її розгляд без участі представників боржника та Відділу.

Розглянувши подану Товариством скаргу на дії державного виконавця у справі № 910/20485/16, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана скарга, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду цієї скарги, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу Лазаревою А.І. від 5 травня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53884369 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17 лютого 2017 року № 910/20485/16.

13 грудня 2019 року заступником начальника Відділу Кенюк Людмилою Василівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови.

В обґрунтування своєї скарги Товариство посилалося на те, що державний виконавець Відділу не вчинив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17 лютого 2017 року № 910/20485/16, зокрема, у частині виявлення рахунків боржника. Товариство також вказувало на порушення державним виконавцем Відділу приписів частини 8 статті 48 Закону, оскільки останнім не проводились перевірки майнового стану боржника у передбачені строки. Крім того, державним виконавцем Відділу, за доводами скаржника, не дотримано та не враховано правових висновків Верховного Суду. На думку скаржника, недостатність вчинення всіх виконавчих дій призвела до помилкового висновку про відсутність у боржника майна, на яке могло бути звернено стягнення за виконавчим документом, у зв`язку з чим виконавчий документ було повернуто з порушенням пункту 2 частини 1 статті 37 Закону.

Відповідно до частин 2, 3 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин 1 та 5 стаття 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 341 ГПК України.

Згідно з положеннями статті 52 ГПК України у разі заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Однак у матеріалах даної справи, а також в матеріалах виконавчого провадження № 53884369 відсутні будь-які докази того, що публічне акціонерне товариство "Київенерго" або акціонерне товариство "К.Енерго" не погоджувалися з оскаржуваними діями державного виконавця та відсутні докази оскарження винесеної ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 грудня 2019 року.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що Товариство стало правонаступником позивача лише 21 вересня 2021 року на підставі відповідної ухвали суду, тобто через 1 рік і 9 місяців після вчинення оскаржуваних дій та винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, твердження Товариства про те, що воно вправі оскаржувати вказані дії державного виконавця та постанову про повернення виконавчого документа від 13 грудня 2019 року, у зв`язку з тим, що дізналося про дані дії та постанову лише 6 грудня 2021 року, є необґрунтованими, оскільки наслідки неподання скарги попереднім стягувачем протягом встановленого законом 10-денного строку зберігають свою чинність і для Товариства, як правонаступника, на підставі частини 2 статті 52 ГПК України.

Обгрунтовуючи свою скаргу, Товариство також посилалося на те, що оскаржувані дії та постанова державного виконавця порушують його права, як правонаступника позивача, на отримання коштів, присуджених судом.

Підставою для заміни первісного позивача у цій справі на його правонаступника - Товариство, стало підписання останнім акту приймання майна на аукціоні від 2 серпня 2021 року.

Водночас у додатку № 1 до вищевказаного акту прямо встановлено, що за всіма сумами заборгованостей, які має товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕО-107" перед акціонерним товариством "К.Енерго" за договором № 903/ТРМ-09-11, права на які набуло Товариство, вже є рішення суду, однак виконавчі провадження на дату підписання цього додатку та акту по них не відкрито, або строки на подання виконавчого документа пропущені чи виконавчі документи втрачені.

Враховуючи те, що оскаржувані дії державного виконавця Відділу та постанова про повернення виконавчого документа від 13 грудня 2019 були вчинені задовго до вступу Товариства в дану справу, беручи до уваги збереження наслідків неподання скарги попереднім стягувачем протягом строку, встановленого Законом, а також, зважаючи на зміст додатку № 1 до акту придбання майна на аукціоні від 2 серпня 2021 року щодо стану виконавчих проваджень по заборгованостям, в яких набув прав скаржник, суд дійшов висновоку про необґрунтованість тверджень Товариства, що такі дії та оскаржувана постанова порушують його права як правонаступника попереднього стягувача.

Крім того, відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги господарський суд постановляє ухвалу, в якій або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця неправомірними, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. Отже, норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби або приватних виконавців. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2021 у справі № 905/64/15.

Враховуючи вищевикладене, вимога Товариства саме про скасування постанови державного виконавця суперечить приписам вказаної норми.

У той же час, відповідно до частини 5 статті 37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2021 року Товариству видано дублікат наказу від 17 лютого 2017 року.

Однак, як зазначив сам представник скаржника у судовому засіданні, отриманий дублікат виконавчого документу Товариство до виконання не пред`являло.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої Товариством скарги.

На підставі викладеного та керуючись статями 234, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 13 грудня 2021 року на дії державного виконавця у справі № 910/20485/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 197 032,42 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 18 січня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко