УХВАЛА

м. Київ

11.01.2022Справа № 910/365/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про забезпечення позову

особи, які можуть отримати статус учасників справи, фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, акціонерне товариство «Альфа-банк», державне підприємство «Сетам», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, Міністерство юстиції України,

Представники:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Валлерком» з заявою про забезпечення позову до подачі позову шляхом:

- заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, направлені на зміну власника об`єктів нерухомості: нежилих приміщень з № 1 по № 6 (групи приміщень №33) - офіс (номер запису про право власності 30636930); нежилих приміщень з № 1 по № 7, № II, тераса 30% (групи приміщень №43) - офіс (номер запису про право власності 30636875), власником яких є товариство з обмеженою відповідальністю «Валлерком», зокрема, заборони здійснювати проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності, вносити будь-які записи/відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів/відомостей та/або скасовувати такі записи/відомості, відновлювати такі записи/відомості, скасовувати записи/відомості про попереднє скасування записів/відомостей щодо об`єктів нерухомості;

- накладення арешту на це майно.

Заявник зазначив, що має намір пред`явити позов до фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю (далі - фірма «Т.М.М.» - ТОВ), із залученням третіх осіб - акціонерного товариства «Альфа-банк», державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) Осипенка Дмитра Олеговича, Міністерства юстиції України, про визнання права власності добросовісного набувача, ТОВ «Валлерком», на:

- нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 33) - офіс (літера А) загальною площею 473,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Луначарського, будинок 4.

- нежилі приміщення з № 1 по № 7, № II, тераса 30% (групи приміщень № 43) - офіс (літера А) загальною площею 469,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Луначарського, будинок 4 (разом далі - нежилі приміщення).

Обґрунтовуючи мотиви заяви заявник послався на такі обставини.

Вищевказані нежилі приміщення ТОВ «Валлерком» придбало у порядку примусового виконання рішень на електронних торгах, на яких було звернено стягнення на підставі виконавчого напису № 7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем. У подальшому право власності було в установленому порядку оформлено та зареєстровано.

Фірма «Т.М.М.» - ТОВ (боржником/колишній власник нежилих приміщень) подав позов про визнання недійсними електронних торгів та їх результатів (справа № 910/2137/19). У справі № 910/2137/19 суд дійшов висновку про недоведеність фірмою «Т.М.М.» - ТОВ наявності порушень вимог законодавства при проведенні електронних торгів, які впливають на результати торгів, чи порушують права позивача, який оскаржує результати таких торгів. Фірмі «Т.М.М.» - ТОВ рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/2137/19 залишено без змін.

Також був розгляд у порядку адміністративного судочинства справи за позовом фірми «Т.М.М.» - ТОВ про визнання неправомірними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна та недійсними звітів про оцінку нерухомого майна. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 826/12574/18 відмовлено у задоволенні вказаного позову. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 вказане рішення залишено в силі. Постановою ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі № 826/12574/18 судові рішення залишені без змін.

Окрім того, фірма «Т.М.М.» - ТОВ намагалась визнати виконавчий напис № 7862 таким, що не підлягає виконанню (численні позови Фірми «Т.М.М.» - ТОВ про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню (справи номери 910/1580/18, 910/1545/18, 910/1636/18, 910/1638/18, 910/1782/18) було об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі № 910/1580/18, у якій розглядались також позовні вимоги щодо виконавчих написів номери 7858, 7859, 7860, 7861, вчинені 20.12.2017 приватним нотаріусом КМНО Осипенком Д.О.). У задоволенні позовних вимог Фірмі «Т.М.М.» - ТОВ відмовлено.

На підставі виконавчого напису № 7862 звернуто стягнення на нежилі приміщення. Станом на дату проведення електронних торгів (05.12.2018) набрало законної сили остаточне рішення у справі № 910/1580/18, яким постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 910/1580/18 про відмову у задоволенні позову залишено без змін (постанова Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/1580/18).

Відповідно до частини 1 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), № 28342/95, п. 61).

Разом з тим, фірма «Т.М.М.» - ТОВ подало позов до Господарського суду міста Києва про визнання цього ж самого виконавчого напису № 7862 таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними результатів торгів, актів про реалізацію, свідоцтв, скасування державної реєстрації, відновлення чинності запису про право власності, у якій ТОВ «Валлерком» була залучена як третя особа (справа № 910/6820/20). Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Водночас Північний апеляційний господарський суд 22.12.2021 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі №910/6820/20 та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. Північний апеляційний господарський суд визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 7862, вчинений 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем (далі - виконавчий напис), та задовольнив похідні позовні вимоги (визнав недійсними результати прилюдних торгів, акти про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності, скасував державну реєстрацію права власності ТОВ «Валлерком», відновив в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність запису про право власності фірми «Т.М.М.» - ТОВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Валлерком» вважає, що воно є добросовісним набувачем майна, оскільки це майно набуте у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а тому за приписами ч. 2 ст. 388 ЦК України не може бути витребувано у нього. Водночас, враховуючи зміст резолютивної частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 у справі № 910/6820/20, у ТОВ «Валлерком» є достатньо обґрунтоване припущення про те, що фірма «Т.М.М.» - ТОВ буде ініціювати ряд дій, зокрема, щодо скасування та відновлення державної реєстрації прав на нежилі приміщення, наслідком яких буде ускладнення чи навіть унеможливлення ефективного захисту прав та інтересів заявника як власника та добросовісного набувача.

Згідно зі статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, позов забезпечується: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; встановленням обв`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Досліджуючи доводи заявника на предмет наявності достатньої обґрунтованості для застосування заходів забезпечення позову суд виходить з оцінки поведінки фірми «Т.М.М.» - ТОВ як умови для такого застосування. Наведені заявником дані свідчать про те, що фірма «Т.М.М.» - ТОВ неодноразово, вважаючи свої права порушеними, ставила у судовому порядку питання правомірності вчинення виконавчого напису. Судові висновки, які покладені в основу своїх рішень щодо одних і тих же вимог, є протилежними щодо одних і тих же обставин, наслідком чого стало прийняття судами різних рішень щодо вимоги про чинність виконавчого напису. Такі висновки стосуються строку вчинення виконавчого напису, який при вирішенні справи № 910/1580/18 визнано таким, що вчинено в межах встановленого законом річного строку з моменту виникнення права вимоги (постанова Верховного Суду у справі № 910/1580/18 від 06.11.2018), а при вирішенні справи № 910/6820/20 - пропущеним (постанова Північного апеляційного господарського суду у справі 910/6820/20 від 22.12.2021).

Ініціювання спору у справі 910/6820/20 фірмою «Т.М.М.» - ТОВ мало місце після виконання виконавчого напису, звернення стягнення на майно та набуття права на нього заявником, що відбулось 11.03.2019. Жодним чином не ставлячи під сумнів право особи на судовий захист свого порушено права, суд вважає за необхідне зазначити, що ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. До такого сумлінного здійснення прав і виконання обов`язків належить визначення мотивів, тобто коло фактичних обставин, що не були дотримані та вплинули на обсяг прав і інтересів сторони. Водночас, у цій ситуації сумлінність фірми «Т.М.М.» - ТОВ є сумнівною, про що свідчить ініціювання нею різних справи щодо одного предмету з різною оцінкою однієї і тієї ж обставини: справи № 910/1580/18 та № 910/6820/20. Враховуючи, що правові наслідки вирішення справи № 910/6820/20 впливають на права та інтереси заявника, що виникли після набрання рішенням законної сили у справі № 910/1580/18, але до вирішення справи № 910/6820/20, суд вважає, що таке несумлінне здійснення фірмою «Т.М.М.» - ТОВ свого права на судовий захист дає обґрунтовані підстави для сумніву у добросовісній поведінці останньої при вирішенні спору про визнання права власності добросовісного набувача ТОВ «Валлерком».

З огляду на це, суд дійшов висновку про наявність достатньої обґрунтованості для застосування заходів забезпечення позову.

Визначаючись з заходами забезпечення позову суд виходить з того, що одним із рішень, щодо якого ухвалена постанова Північного апеляційного господарського суду у справі 910/6820/20 від 22.12.2021, є здійснення дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стосуються даних про власника майна. З огляду на це вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, направлені на зміну власника об`єктів нерухомості, може спричинити ситуацію правової невизначеності та суперечитиме принципу обов`язковості судового рішення.

Водночас з метою ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача співмірним та адекватним заходом забезпечення позову є накладення арешту на спірні нежилі приміщення. Такий захід забезпечення позову (арешт) нерозривно пов`язаний з предметом та спрямований на запобігання можливим негативним наслідкам. Цей захід забезпечення позову є більш ефективним, в порівнянні з забороною вчинення реєстраційних дій, не порушує ті права фірми «Т.М.М.» - ТОВ, які захищені у справі 910/6820/20, та до вирішення спору про власника майна сприятиме збереженню суб`єктного складу учасників спірних правовідносин і забезпечить вирішення спірних питань в рамках одного позовного провадження.

Враховуючи, що розпорядженням Київського міського голови від 19.02.2016 № 125/1 вулицю Луначарського у м. Києві перейменовано на вулицю Митрополита Андрея Шептицього, арешт підлягає накладенню на нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 33) - офіс, та нежилі приміщення з № 1 по № 7, № II, тераса 30% (групи приміщень № 43) - офіс, за адресою: м. Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицього (попередня назва вул. Луначарського), будинок 4.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком».

Накласти арешт на:

- нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 33) - офіс, загальна площа 473,5 кв.м., літера А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, за адресою: м. Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицього (попередня назва вул. Луначарського), будинок 4.

- нежилі приміщення з № 1 по № 7, № II, тераса 30% (групи приміщень № 43) - офіс, загальна площа 469,6 кв.м., літера А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, за адресою: м. Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицього (попередня назва вул. Луначарського), будинок 4

Ухвала про забезпечення позову набирала законної сили з 11.01.2022, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Валлерком» (вул. Народного ополчення, 1, м. Київ, 03151, код 42593767)

Боржник: фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (вул. Провіантська, 3, м. Київ, 04116, код 14073675)

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. А. Ковтун