УХВАЛА

м. Київ

11.01.2022Справа № 910/7892/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

Про видачу дублікатів наказів

За позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

До 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаян Віннер"

2. ОСОБА_1

Треті особи: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Екстрадіджитал", 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Август Трейд", 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "НВФ "Фактор", 4. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

Про стягнення 140000 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.21.21. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про видачу дублікатів наказів Господарського суду міста Києва від 13.10.21. №№ 910/7892/20.

У результаті повторного автоматизованого розподілу, призначеного у зв`язку з відпусткою судді Маринченка Я.В., вказану заяву передано на розгляд судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.21. розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 11.01.22.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" у судовому засіданні підтримав вимоги і доводи поданої заяви. Інші учасники судового процесу явку своїх повноважних представників у судове засідання 11.01.22. не забезпечили, що не перешкоджає розгляду відповідної заяви.

Розглянувши заяву суд встановив наступне.

За приписами п. 19.4 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строки пред`явлення до виконання наказів Господарського суду міста Києва від 13.10.21. №№910/7892/20 про солідарне стягнення з боржників грошових коштів встановлено до 21.09.24.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Отже, у вирішенні питання про видачу дубліката судового наказу суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим пунктом статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Таким чином, виконання рішення є обов`язковим елементом права на справедливий суд, та сума заборгованості, яка присуджена судом є підґрунтям для "законного сподівання" позивача на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи.

З огляду на вказане судом встановлено, що оскільки накази Господарського суду міста Києва від 13.10.21. №№910/7892/20 про стягнення з боржників солідарно грошових коштів втрачено, то заява про видачу дублікатів вказаних наказів підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235, п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про видачу дублікатів наказів задовольнити повністю.

2. Видати дублікати наказів Господарського суду міста Києва від 13.10.21. №№910/7892/20 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16 - А; ідентифікаційний код 35007886) та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10; ідентифікаційний код 14351016) 140000 (сто сорок тисяч) заборгованості за кредитним договором, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

3. Ухвала набирає законної сили 11.01.22. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст ухвали складено 12.01.22.

Суддя Т.М. Ващенко