ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022м. ДніпроСправа № 904/8828/21

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Савенко О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного підприємства "ВЕРІНЕТ", 53200, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м.Верховцево, вул.Центральна, буд.63,

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", 49007, м.Дніпро, шосе Запорізьке, 22,

про припинення дії, яка порушує права

Представники:

від позивача: Крамаренко Г.М. адвокат

від відповідача: Козак Т.В. адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ВЕРІНЕТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", в якій просить суд:

- визнати діючим Договір про надання послуг № 12228 від 25.09.2014;

- зобов`язати Акціонерне товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» припинити вчиняти дискримінаційні дії відносно Приватного підприємства «Верінет»;

- зобов`язати Акціонерне товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» припинити втручання в господарську діяльність Приватного підприємства «Верінет»;

Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору про надання послуг № 12228 від 25.09.2014 в частині надання послуг.

Ухвалою суду від 10.11.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем була подана заява про забезпечення позову. В поданій заяві про забезпечення позову позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «ДТЕК Дніпровські електромережі» вчиняти будь-які дії до набрання рішенням суду по даній справі законної сили щодо демонтажу телекомунікаційних мереж (проводів типу ТКО sm 02F g652d) загальною довжиною 74 740м, які належать Приватному підприємству "Верінет".

Ухвалою суду від 10.11.2021р. відповідно до ч.4 ст.140 ГПК України призначено розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом особи, що подала заяву про забезпечення позову, Приватне підприємство "ВЕРІНЕТ", на 22.11.2021.

Ухвалою суду від 22.11.2021р. в задоволенні заяви від 05.11.2021р. Приватного підприємства "ВЕРІНЕТ" про забезпечення позову було відмовлено в повному обсязі.

29.11.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки Договір про надання послуг № 12228 від 25.09.2014 припинив свою дію 30.11.2015р.

07.12.2021р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що за період з 2012р. по 2021р. між позивачем та відповідачем було укладено декілька договорів, зокрема Договір № 04002-00 від 04.03.2013р. на компенсацію затрат, пов`язаних із сумісним підвішуванням телекомунікаційних проводів.

14.12.2021 до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач зазначає, що факт незаконного та бездоговірного використання для здійснення своєї господарської діяльності позивачем опорами ліній електропередач, що належать відповідачу, зовсім не свідчить про вчинення сторонами конклюдентних дій, оскільки відповідач неодноразово звертався до позивача про демонтаж незаконно розміщених телекомунікаційних мереж та самостійно демонтував зазначені мережі. Крім того, відповідач наголошує, що протягом дії спірного договору, так і після його закінчення, позивач не перерахував відповідачу жодної копійки за користування опорами ліній електропередач відповідача. Щодо посилання пощивача на направлений на його адресу акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, відповідач звертає увагу, що даний акт жодним чином не підтверджує вчинення конклюдентних дій, оскільки: акт звіряння відображає суму заборгованості за період дії спірного договору; акт звіряння не підписаний з боку відповідача; сальдо на 01.01.2020 і сальдо на 31.12.2020 не змінилось, що означає відсутність нарахувань за 2020 рік.

Ухвалою суду від 14.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.12.2021р.

Ухвалою суду від 16.12.2021р. позовну заяву Приватного підприємства "ВЕРІНЕТ" залишено без руху. Запропоновано Приватному підприємству "ВЕРІНЕТ", протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 4 540,00грн..

До суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами доплати судового збору у розмірі 4 540,00грн. (квитанція про сплату № 82833 від 22.12.2021р. в сумі 2 270,00грн., квитанція про сплату № 82888 від 22.12.2021р. а сумі 2 270,00грн.).

Ухвалою суду від 29.12.2021р. призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 10.01.2022р.

В судовому засіданні 10.01.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2014р. між ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" правонаступник - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (надалі - власник) та Приватним підприємством "Верінет" (надалі - користувач) був укладений Договір про надання послуг № 12228-00.

Відповідно до п.1.1. Договору, предметом цього Договору є послуги з надання права обмеженого користування користувачу лініями електропередач 0,4 кВ протяжністю 74,740 км (надалі - Об`єкти розміщення), що знаходяться на балансі структурної одиниці власника Верхньодніпровського РЕМ, у відповідності з умовами цього Договору, Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), вимог Правил техніки безпеки, охорони праці, санітарних і протипожежних норм, а також інших діючих нормативних документів з питань технічної експлуатації ПЛ-0,4 кВ, для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж (мережі Internet).

Пунктом 2.1. договору визначено, що плата за надання послуг з користування опорами ліній електропередач за 1 км повітряної лінії електропередач за один місяць складає: 248,92 грн., без ПДВ.

Загальна сума договору складає 223 251,36 (двісті двадцять три тисячі двісті п`ятдесят одна) грн. 36 коп. без ПДВ. ПДВ - 44 650 грн. 27 коп. Всього: 267 901,63 (двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот одна) грн. 63 коп. з ПДВ. (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 3.1.1. договору власник зобов`язаний надати користувачу доступ до об`єктів розміщення, зазначених в додатках до цього договору, для розміщення користувачем своїх телекомунікаційних мереж.

Відповідно до п. 7.1. договору (в редакції протоколу розбіжностей) даний договір набирає чинності з 01.12.2014 і діє до 30.11.2015.

Термін дії договору може бути продовжений на 1 рік за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди (п. 7.2. договору).

Як зазначає позивач, протягом строку дії договору, користувач користувався повітряними лініями електропередач 0,4 кВ, переліченими в Акті звіряння довжини ліній сумісно підвішених проводів на опорах електричних мереж ПЛ-0,4 кВ, Верхньодніпровський РЕМ, на яких було здійснено сумісне підвішування телекомунікаційних мереж позивача.

Таким чином, на думку позивача, між сторонами існує договірний порядок використання позивачем елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: наявність правовідносин між сторонами, підстави визнання договору діючим (наявність конклюдентних дій).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

04.06.2017 набрав чинності Закон України "Про доступ до обєктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" (далі Закон).

Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

Відповідно до норм Закону розроблено та впроваджено в дію Правила надання доступу до інфраструктури обєкта електроенергетики, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2018 № 853 (далі Правила) і Методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури обєкта електроенергетики, затверджену наказом Міненерговугілля від 10.12.2018 № 622 (далі Методика).

За приписами п. 2 Правил власник технічних засобів телекомунікацій - суб`єкт господарювання (оператор, провайдер телекомунікацій), у власності (володінні) якого перебувають технічні засоби телекомунікацій.

Згідно зі ст. 1 Закону замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу (далі - замовник) - суб`єкт господарювання (оператор, провайдер телекомунікацій або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу.

Підпунктом 1 пункту 41 Правил передбачено, що власник (володілець) має право вимагати укладення договору з доступу для надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 16 Закону ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з п. 2 Розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Закону чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 7.1. спірного договору, договір про надання послуг №12228-00 від 25.09.2014 набирає чинності з 01.12.2014 і діє до 30.11.2015.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що термін дії договору може бути продовженим на 1 рік за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що сторони домовилися про продовження строку дії договору.

Також, позивачем не надано доказів про вчинення сторонами будь-яких дій по виконанню умов договору після закінчення терміну його дії (конклюдентних дій).

Окрім цього, умовами договору передбачено, що підтвердженням надання (отримання) послуг є акт наданих послуг, який повинен бути підписаний обома сторонами (п. 2.5. договору).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про продовження дії спірного договору, у тому числі і вчинення сторонами конклюдентних дій.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів оплати за спірним договором в період з 01.12.2014р. по 30.11.2015р.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги усі наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 12.01.2022

Суддя С.П. Панна