РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/3966/17

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570)

до Фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 106 000,00 грн.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця Панченко Костянтина Анатолійовича 106 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 було порушено провадження у справі № 910/3966/17 та призначено розгляд зазначеної справи на 20.04.2017.

У судовому засіданні 20.04.2017 оголошена перерва до 04.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2017 розгляд справи відкладено на 25.05.2017.

04.05.2017 через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/3966/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 зупинено провадження у справі № 910/3966/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича про стягнення 106 000,00 грн до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича на рішення господарського суду міста Києва від 11.03.2014 р. у справі № 910/361/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до фізичної особи підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича про стягнення 101839,99 грн.

У відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку зі звільненням судді Пінчука В.І., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/1821/21 від 29.09.2021 справу № 910/3966/17 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/3966/17, визначено суддю Баранова Д.О. для подальшого її розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 справу № 910/3966/17 прийнято до свого провадження та поновлено провадження у даній справі. Розгляд справи № 910/3966/17 вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження зі стадії відкриття провадження.

Суд зазначає, що будь яких додаткових пояснень, клопотань, заяв після прийняття даної справи до свого провадження до суду не надходило.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.06.2011 між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" (Банк) та Фізичною особою-підприємцем Панченком Костянтином Анатолійовичем (клієнт), шляхом подачі останнім заяви про відкриття поточного банківського рахунку та приєднання до розміщених в мережі Інтернет "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), укладено договір банківського обслуговування, відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок в електронному вигляді через засоби електронного зв`язку.

Пунктом 3.18.6.1 Умов зазначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою чи електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) і/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, вернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Пунктами 3.18.1.1, 3.18.1.3 Умов визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів відповідача, в межах кредитного ліміту. Кредит надається в обмін на зобов`язання відповідача щодо його повернення, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору б/н від 16.06.2011, ним було відповідачу кредит в межах кредитної лінії в розмірі 50 000,00 грн.

Втім, в порушення умов договору б/н від 16.06.2011 у строки, визначені його умовами, відповідачем не повернуто Банку кредитні кошти в розмірі 50 000,00 грн, у зв`язку з чим в останнього утворилася заборгованість в загальному розмірі 264 766, 48 грн. яка складається з наступного: 50 000,00 грн - заборгованість за кредитом за період з 26.09.2012 по 20.01.2017; 118 462, 82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, за період з 01.07.2012 по 20.01.2017; 84 603,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, за період з 06.01.2012 по 20.01.2017; 11 700,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, за період з 03.09.2019 по 20.01.2017.

Позивач відзначає, що від загальної суми боргу 264 766, 48 грн було відмінусовано суму в розмірі 101 839, 99 грн, яка була задоволена рішенням Господарського суду міста Києва № 910/361/14 від 11.03.2014 та відповідно стягнута з відповідача на користь позивача.

Різниця становить 162 926,49 грн: 86 244,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 72 182,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 4 500,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ "ПриватБанк" вказує, що враховуючи те, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачу, останній вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом стягнення з відповідача частини боргу, а саме 106 000,00 грн, яка складається з: 86 244,44 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15 255,56 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 4 500,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, то суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 провадження у справі № 910/3966/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича про стягнення 106 000,00 грн зупинено до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 910/361/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича про стягнення 101 839, 99 грн.

У свою чергу, судом встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі № 910/361/14 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Панченко Костянтина Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 910/361/14 задоволено та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 910/361/14. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі № 910/361/14 залишено без змін.

У постанові Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі № 910/361/14, яка у свою чергу залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017, вказано наступне:

"…Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з наданої позивачем заяви про відкриття банківського рахунку, Умови та Тарифи, що разом з заявою складають договір банківського обслуговування, розміщуються на сайті у мережі Internet на сайті www.privatbank.ua.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" Сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

В той же час, позивачем не надано доказів, що відповідач має в розпорядженні електронно-цифровий підпис.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем підписано електронним цифровим підписом заяву від 16.06.2011 про приєднання до Умов, Тарифів ПАТ КБ "Приватбанк".

Заява не містить зразків підписів та/або відбитки печатки відповідача, відсутні докази укладення між сторонами угоди щодо надання відповідачу доступу до системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк.

Колегія суддів зазначає, що кредитний договір на виконання ст. ст. 207, 1055 Цивільного кодексу України повинен бути підписаний сторонами.

Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Позивачем не надано суду доказів того, що перераховані відповідачу кошти є саме кредитом та на яких підставах перераховано відповідачу кошти, чи строк їх повернення настав та на яких умовах.

Крім того, матеріали справи не містять доказів належного доведення до відповідача кредитних лімітів. Сама по собі довідка щодо встановлення кредитних лімітів відповідачу від 16.12.2013, надана банком, не може бути визнана достатнім доказом щодо зазначених обставин, оскільки не містить відомостей інформування клієнта про встановлення розміру кредитного ліміту.

Поряд з цим довідка є похідним документом, який складається на підставі первинних. Зазначена довідка складена 16.12.2013, відтак не може бути доказом погодження, доведення до відповідача кредитних лімітів в період з 29.05.2012 - 09.12.2013, згідно з наданою позивачем випискою.

Також, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не доведено які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов та Тарифів приєднався та зобов`язався виконувати відповідач.

З наданих позивачем Умов та Тарифів неможливо встановити їх чинність та дію на час заяви від 16.06.2011, і що саме до цих Умов та Тарифів приєднався відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови та Тарифи разом з заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування.

Також, матеріали справи не містять доказів розміщення саме цих документів на зазначеному сайті у загальному доступі.

Разом з тим, згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що позивачем не надано підписаного сторонами договору, в якому б були визначені сума кредиту, що надається банком, розмір відсотків за користування кредитом, строк повернення та інші істотні умови, колегія суддів прийшла до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в контексті викладеного суд вказує, що при розгляді даного спору обставини щодо приєднання відповідачем до Умов та Тарифів, їх чинність та дію на час заяви від 16.06.2011, прийняття їх і зобов`язання виконувати, а також що саме ці Умови та Тарифи разом з заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, не підлягають повторному встановленню.

Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом було заявлено частину заборгованості за договором б/н від 16.06.2011, що становить 162 926,49 грн: 86 244,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 72 182,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 4 500,00 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, зокрема, й за вирахуванням суми боргу в розмірі 101 839, 99 грн, яка була стягнута рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 910/361/14, в той час, враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 у справі № 910/361/14 було задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Панченко Костянтина Анатолійовича та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2014 у справі № 910/361/14 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, яка у свою чергу залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017, то за таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570)

до Фізичної особи-підприємця Панченка Костянтина Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення 106 000,00 грн - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 10.01.2022

Суддя Д.О. Баранов