ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Справа № 906/788/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

суддя Мельник О.В.,

суддя: Олексюк Г.Є.

без повідомлення учасників справи

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. (суддя Кудряшова Ю.В., м. Житомир, повний текст складено 03.12.2021) у справі №906/788/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження"

про стягнення 28693,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" про стягнення 28693,33 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору поставки №64ТА від 15.06.2020 ним оплачено поставлений відповідачем товар в сумі 172159,99 грн. Проте, відповідач всупереч умовам п.п. 6.1. та 6.2.3. договору та нормам Податкового кодексу України не здійснив реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 28693,33 грн. Згідно квитанції від 01.07.2020 контролюючим органом зупинено реєстрацію податкової накладної №124 від 19.06.2020. Відсутність фату реєстрації платником податку-постачальником товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права позивачу (покупцю) на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Саме сума цього податку, що не включена до податкового кредиту покупця внаслідок невиконання постачальником своїх обов`язків із своєчасної реєстрації податкової декларації, і є збитками покупця.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд за результатами розгляду прийняти постанову по справі, якою рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.2021 року у справі №906/788/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вважає, що у позивача були відсутні правові підстави для подання заяви зі скаргою на дії відповідача оскільки податкова накладна №124 була складена відповідачем 19.06.2020 року (дата поставки згідно видаткової накладної), тому, з урахуванням строків, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України, була надіслана для реєстрації 01.07.2020 року, своєчасно.

Згідно п. 201.10 ПК України; у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця.

Тобто, скаржник зазначає, що заява зі скаргою не подається, якщо реєстрацію податкової накладної зупинено (що і відбулося в даному випадку).

Таким чином, відсутні підстави для подання позивачем скарги; проведення податковим органом позапланової документальної перевірки, та, як наслідок, оформлення її результатів актом перевірки, оскільки відповідач не порушив порядку заповнення та граничних термінів при складанні та направлені для реєстрації відповідної податкової накладної.

Поряд з цим, скаржник звертає увагу на те, що з правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 року у справі №917/877/17, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 12.03.2019 року по справі №925/17/18, скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанції і стягнувши збитки.

Крім цього, скаржник зазначає, що у бездіяльності відповідача наявні всі елементи складу господарського правопорушення, а саме протиправна поведінка відповідача полягає у невжитті належних заходів щодо реєстрації податкової накладної. Шкідливий результат протиправної поведінки відповідача у формі збитків на думку позивача полягає у тому, що відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не зареєстрував податкові накладні, а позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 28 693,33 грн., яка фактично є збитками цієї особи. У цьому випадку на думку позивача є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на цю суму. Разом з тим, оскільки у деліктних правовідносинах відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, однак відповідач таких доказів суду не надав, а отже скаржник вважає, що наявна вина у його діях щодо нереєстрації податкової накладної №124 від 19.06.2020 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 та розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" слід задовольнити, а рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" (покупець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" (постачальник) було укладено договір поставки №654ТА від 15.06.2020, згідно п.п.1.1., 1.2. договору на умовах і в порядку, передбаченими даним договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату. Предметом даного договору є овес врожаю 2019 року, що надалі іменується - товар (а.с. 9-12).

На виконання умов договору відповідач здійснив поставку товару на суму 172 159,99 грн., в т.ч. ПДВ 28693,33 грн., що підтверджується видатковою накладною №137 від 19.06.2020 та товарно-транспортною накладною №б/н від 19.06.2021 (а.с. 13-15).

Позивач оплатив товар згідно платіжного доручення №4035 від 19.06.2020 на суму 172 159,99 грн., в т.ч. ПДВ 28 693,33 грн. (а.с. 16).

Проте, станом на момент звернення до суду, відповідач не здійснив реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на суму ПДВ 28693,33 грн. Згідно квитанції від 01.07.2020, контролюючим органом зупинено реєстрацію податкової накладної №124 від 19.06.2020 (а.с. 17).

Позивач вважаючи, що відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації електронних податкових накладних, по наданих послугах, що позбавило можливості позивача отримати податковий кредит за зазначену суму ПДВ, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" про стягнення 28 693,33 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 в задоволенні позову відмовлено.

В обгрунтування відмови у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що необхідним елементом для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки, при цьому, таких доказів суду не надано. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав жодних доказів звернення до контролюючого органу. Отже, у випадку бездіяльності відповідача з реєстрації податкових накладних позивач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків своєї господарської діяльності у зв`язку з незарахуванням сплачених ним за надані послуги грошових коштів до податкового кредиту ПДВ.

Однак, колегією суддів встановлено, що вищезазначені висновки Господарського суду Житомирської області не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України (тут і далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Отже, згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно абз. 14-16 п. 201.10 ст. 201 ГІК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно4) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

З матеріалів справи вбачається, що податкова накладна №124 була складена відповідачем 19.06.2020 року (дата поставки згідно видаткової накладної), тому, з урахуванням строків, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України, була надіслана відповідачем для реєстрації 01.07.2020 року, своєчасно.

Однак, згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 01.07.2020, контролюючим органом зупинено реєстрацію податкової накладної №124 від 19.06.2020 відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 17).

Враховуючи вказані обставини у позивача були відсутні правові підстави для подання до контролюючого органу заяви зі скаргою на бездіяльність відповідача.

Разом з тим, матеріали справи не містять докази надання відповідачем контролюючому органу пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас суд апеляційної інстанції відзначає, що звернення покупця зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №917/877/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання позивачем, разом з податковою декларацією, за відповідний звітний податковий період, заяви зі скаргою на дії відповідача.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Таким чином, належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №908/1568/18, постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №917/877/17).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на норми ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд апеляційної інстанції враховує вищевказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Враховуючи викладене та встановлені обставини по справі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкову накладну №124 від 19.06.2020, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суму ПДВ 28 693,33 грн. до складу податкового кредиту та, відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання. З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин, як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції, не надав.

За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення 28 693,33 грн. збитків, завданих позивачу в результаті порушення відповідачем обов`язку щодо складення та реєстрації податкової накладної підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 скасуванню.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" на рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 23.11.21 р. у справі №906/788/21 скасувати та ухвалити нове рішення:

"1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (вул. Центральна, буд.10 А, с.Купеч, Коростенський район, Житомирська область, 11542, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" (вул. Свято-Преображенська, буд.254, с.Олександрія, Рівненський район, Рівненська область, 35320, ) збитки в розмірі 28 693,33 грн. та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви."

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (вул. Центральна, буд.10 А, с.Купеч, Коростенський район, Житомирська область, 11542, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс-Агро" (вул. Свято-Преображенська, буд.254, с.Олександрія, Рівненський район, Рівненська область, 35320, ) - 3405,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу судових наказів доручити Господарському суду Житомирської області.

5. Матеріали справи №906/788/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.