ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 січня 2022 року Справа № 903/834/20

Господарський суд Волинської області у складі: головуючої судді Слободян О.Г., суддів Якушевої І.О., Дем`як В.М.,

за участю секретаря судового засідання Харкевич О.О.,

представника позивача: Безпалюка О.Л.,

представника відповідача: Гаврилюка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут

про стягнення 361 885 905грн. 38коп.

встановив: позивач АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ Волиньгаз Збут про стягнення 361885905грн. 38коп. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 18-502-Н від 05.11.2018 та додаткових угод до цього договору. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання умов договору та додаткових угод позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму грн. 21коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у повному обсязі, у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору. Станом на 04.09.2020 сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складала 361 885 905грн. 38коп.

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає суму основного боргу перед позивачем та зазначає, що у ТОВ Волиньгаз збут виникла переплата перед позивачем згідно укладених договорів. Оскільки на час виникнення спірних правовідносин ТОВ «Волиньгаз збут» не мало перед АТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості за природний газ для потреб побутових споживачів, то виконання умов постанови КМУ від 27.02.2019 року №143 відбувалось шляхом вирахування з загального обсягу раніше сплачених на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» коштів суми сплаченого конкретно за норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 08.06.1996 року №619 в редакції, що діяла до 01 жовтня 2014 року.

Зважаючи на те, що протягом 2015-2020 рр. ТОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ» закуповувало природний газ для потреб населення, в тому числі для споживачів без газових лічильників, виключно у АТ «НАК «Нафтогаз України», виникла різниця у вартості природного газу спожитого населенням за нормами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 р. та вартістю природного газу, спожитого населенням за нормами, по яких не допускається заборгованість згідно постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 року.

Розрахунки між позивачем та відповідачем по Договору купівлі-продажу природного газу №18-502-Н від 05.11.2018 р. здійснюються шляхом самостійного щоденного розщеплення ПАТ «Державний ощадний банк України» коштів, які надходять на рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача, як оплата вартості природного газу від побутових споживачів та автоматичного перерахування цих коштів на рахунок позивача.

ТОВ «Волиньгаз збут» є виключно власником розподільчого рахунку, однак не є розпорядником такого рахунку та жодним чином не може вплинути на списання коштів, їх розщеплення та перерахування, а відтак, і спрямування цих коштів на оплату послуг позивача.

ТОВ Волиньгаз збут заперечує проти ціни, за якою був придбаний природний газ згідно Договору, оскільки є розбіжності між даними, наданими ТОВ Волиньгаз збут Оператором ГРМ щодо обсягів фактично спожитого природного газу та даними, які передані побутовими споживачами. Побутові споживачі, не забезпечені лічильниками газу, здійснювали розрахунки за нормами споживання природного газу, які затверджувалися постановами Кабінету Міністрів України.

Вартість природного газу, придбаного ТОВ «Волиньгаз Збут» у НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» для потреб населення, зокрема, за нормами споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 08.06.1996 року №619, склала 283 108 302,55 грн. та була повністю сплачена по договорам купівлі- продажу №15-705-Н від 23.06.2015 року, №16-103-Н від 30.12.2015 року, №16-403-Н від 28.10.2016 року, №17-202-Н від 12.04.2017 року, №17-402-Н від 27.09.2017, № 18-502-Н від 05.11.2018.

Відповідач зазначає, що вартість природного газу, спожитого населенням за нормами, по яких не допускається заборгованість згідно постанов Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.2019 та №143 від 27.02.2019, складає 113 759 422,86 грн., у зв`язку з чим, враховуючи імперативні положення вказаних постанов Уряду, у НАК «Нафтогаз України» виникло зобов`язання з повернення грошових коштів на користь ТОВ «Волиньгаз Збут» за природний газ, придбаний для потреб побутових споживачів у період з липня 2015 року до січня 2019 року у розмірі 169 348 879,69 грн.

Оскільки протягом 2015-2019 рр. ТОВ Волиньгаз збут» закуповувало природний газ для потреб населення, в тому числі для споживачів без газових лічильників виключно у НАК «Нафтогаз України», із прийняттям зазначених постанов КМУ виникла різниця у вартості природного газу, спожитого населенням за нормами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 року та вартістю природного газу, спожитого населенням за нормами, по яких не допускається заборгованість, згідно з постановою КМУ №143 від 27.02.2019 року.

Це стало підставою для направлення ТОВ «Волиньгаз збут» на адресу НАК «Нафтогаз України» листа від 27.02.2019 №43704-Сл-375-0219, в якому ТОВ «Волиньгаз збут» просило відповідача здійснити відповідні коригування заборгованості та штрафних санкцій в обліку НАК «Нафтогаз України» та повідомити суму переплати підприємства за природний газ, придбаний для потреб побутових споживачів у період з липня 2015 року до 01 лютого 2019 року у розрізі договорів.

Листом від 28.03.2019 №26-2939/1.17-19 НАК «Нафтогаз України» повернуло надані документи без підписання.

Також ТОВ Волиньгаз збут зверталось до АТ НАК Нафтогаз України із вимогою за вих. № 437007.1-Сл-768-0720 від 07.07.2020р., у якій просило повернути у семиденний термін з моменту одержання листа, грошові кошти в сумі 163 464 192,21 грн. на рахунок ТОВ «Волиньгаз Збут». Проте, листом за вих. № 39-2274/1.18-20 від 24.07.2020 року АТ НАК Нафтогаз України відмовило у задоволенні вимог ТОВ Волиньгаз збут, мотивуючи відсутністю підстав для повернення коштів.

Повернення НАК «Нафтогаз України» в адресу ТОВ «Волиньгаз Збут» коригуючих актів без підписання за умов дії постанови КМУ від 27.02.2019 року №143 має наслідком неможливість відображення в обліку ТОВ «Волиньгаз збут» такої переплати, а надає лише можливість визначити її в якості «умовного активу»,

Відповідач зазначає, що заборгованість перед АТ НАК Нафтогаз України утворилась у зв`язку із невчасними розрахунками населення перед відповідачем та неможливістю ТОВ Волиньгаз збут самостійно впорядкувати відносини зі споживачами, оскільки ТОВ Волиньгаз збут не має права обирати споживачів, відмовляти споживачам, встановлювати власні ціни, оперувати отриманими коштами.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві. Зазначає, що Договір постачання природного газу є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з купівлі-продажу природного газу, зокрема, щодо розрахунків у належні строки за отриманий природний газ. Вказує, що матеріалами справи підтверджується факт порушення з боку відповідача строків розрахунку за отриманий природний газ згідно умов Договору.

Відповідач самостійно та особисто зазначив фактичні обсяги поставленого природного газу в актах приймання-передачі природного газу, погодився із вказаними обсягами, підписав акти приймання-передачі та направив їх на адресу позивача.

За відсутності судового рішення, яке набрало законної сили (до вирішення питання щодо розбіжностей в частині визначення об`єму) величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. А тому, презюмується обсяг природного газу, визначений за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до умов, установлених Кодексом газорозподільних систем, та зазначений в актах приймання-передачі природного газу, підписаних між Позивачем та Відповідачем у відповідності до умов Договору.

Вказує, що на думку відповідача, на обсяг газу, спожитий населенням у разі відсутності газових лічильників, наявна заборона на нарахування заборгованості, проте дане твердження є помилковим та необгрунтованим.

Позивач схвалив та прийняв умови договорів до виконання. Зокрема, прийняв поставлений відповідачем природний газ за спірною ціною, підписав акти приймання- передачі природного газу та провів оплату прийнятого від відповідача природного газу. А відтак, доводи відповідача щодо зміни вартості отриманого товару (без коригування обсягу отриманого природного газу) після виконання договору поставки позивачем та виконання відповідачем є безпідставними.

Обсяги природного газу, передані відповідачу для потреб побутових споживачів, були оформлені на підставі наданих відповідачем актів приймання-передачі природного газу, копії яких додано до позовної заяви. При цьому, позивачем були виписані податкові накладні та сплачені податки до Державного бюджету України на всі суми та обсяги газу, наведені в зазначених актах приймання-передачі. Також, ці обсяги були включені до балансу природного газу та звітів Операторами газорозподільних мереж Оператору газотранспортної системи за минулі періоди.

Таким чином, коригування лише вартості природного газу неможливо без коригування ціни або обсягу природного газу.

Твердження відповідача щодо відсутності підстав для притягнення його до господарської відповідальності є необгрунтованими та безпідставними, оскільки, як вже було зазначено вище, застосування рахунків із спеціальним режимом використання та алгоритму в сукупності, врегульовують питання розподілу власних коштів відповідача, які вже знаходяться (наявні) на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання, і не впливають на зобов`язання сторін щодо належної оплати за поставлений природний газ за Договором.

Договір між позивачем та відповідачем укладено 05.11.2018, тобто після втрати чинності Постанови КМУ від 01.10.2015 № 758, а тому положення вказаної постанови КМУ не впливають на правовідносини між позивачем та відповідачем щодо виконання Договору, в тому числі на ціну природного газу, встановлену Договором, а тому посилання Відповідача на Постанову КМУ від 01.10.2015 № 758 не стосуються предмета спору.

Позивач просив врахувати відповідь на відзив та задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.11.2020 суддею Костюк С.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.03.2021 визначено склад колегії суддів:

Ухвалою господарського суду від 18.03.2021 прийнято справу до провадження зі стадії розгляду справи по суті в колегіальному складі суду: головуюча суддя Костюк С.В., судді Дем`як В. М., Кравчук А. М.; розгляд справи по суті призначено на 19.04.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021, у зв`язку з відставкою головуючої судді Костюк С.В., справа розподілена колегії суддів: головуюча суддя - Слободян О.Г., судді - Кравчук А.М., Дям`як В.М.

Ухвалою суду від 15.12.2021 справу прийнято до провадження зі стадії розгляду справи по суті у колегіальному складі суду: головуюча суддя Слободян О.Г., судді Якушева І.О., Дем`як В.М.; розгляд справи по суті призначено на 13 січня 2022 р.

30.12.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про повернення розгляду справи до підготовчого провадження. Представник вказує, що встановлення реальної вартості газу за період з січня по липень 2020 року має важливе значення для правильного вирішення спору у даній справі, оскільки це прямо впливає на розмір заборгованості, яка є предметом даного спору. В межах підготовчого засідання ці обставини не досліджувались, оскільки Постанова КМУ №17 на той час була чинного.

Також, 30.12.2021 від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Відповідач просить залучити до участі у справі Кабінет Міністрів України.

Крім того, 30.12.2021 відповідач подав клопотання про призначення судової експертизи, в якому просить призначити по справі №903/834/20 судову (комплексну) експертизу, проведення якої доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення експерту(ам) поставити наступні питання: 1) Яка реальна ринкова вартість природного газу, переданого ТОВ Волиньгаз Збут АТ НАК Нафтогаз України за Договором купівлі-продажу природного газу №18-502-Н від 05.11.2018 р. за період з січня 2020 року по липень 2020 року включно? 2) Яка різниця між нормами споживання природного газу, застосованих Оператором ГРМ (АТ Волиньгаз) у період з 01.11.2018р. по 31.07.2020 р. для визначення обсягу газу для побутових споживачів, у яких відсутній облік природного газу із застосуванням засобів вимірювальної техніки, та нормами, які мали бути застосовані відповідно до правової позиції ВП ВС у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі №212/5836/17? Зупинити провадження у справі №903/834/20.

У судовому засіданні 13.01.2022 представником відповідача підтримані дані клопотання.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про повернення розгляду справи до підготовчого провадження, залишив його без задоволення, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу не передбачена можливість на стадії розгляду справи по суті приймати рішення про повернення до підготовчого провадження.

Відповідно до п.п. 4, 8, 13, ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення.

Згідно п. 2 ч.2 ст.183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 15.12.2021 справу прийнято до провадження зі стадії розгляду справи по суті у колегіальному складі суду та призначено розгляд прави по суті 13.01.2022.

Згідно з ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Клопотання про залучення до участі у справі третьої особи у підготовчому провадженні відповідачем не було заявлено.

Клопотання про призначення судової експертизи відповідач мав можливість заявити під час підготовчого провадження, адже обставини справи щодо ринкової вартості природного газу, переданого за договором, йому були відомі.

З огляду на закінчення строку розгляду справи, враховуючи те, що клопотання представника відповідача подані після призначення справи до судового розгляду по суті, судом залишено такі клопотання без розгляду.

У судовому засіданні 13.01.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю, просив відмовити в позові.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

05.11.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут (далі - Покупець) було укладено договір №18-502-Н купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 "Про деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яка набрала чинності 20.03.2019р., змінено тип Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

У період листопад 2018 року - липень 2020 року до Договору вносились зміни та доповнення додатковими угодами №1 - 26 щодо строку дії договору, обсягу та ціни природного газу.

Згідно п.1.1 Договору (із врахування змін внесених додатковими угодами в даний пункт), Продавець зобов`язувався передати Покупеві природний газ, а Покупець зобов`язувався прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору, природний газ, що передається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно п.3.1 Договору, право власності на газ переходить від Продавця до Покупця у віртуальній точці в газотранспортій системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Згідно п. 3.2 та 3.3 Договору, приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість.

Згідно п.3.4 Договору Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після передачі Покупцем документів, визначених п.3.3, повертає Покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваденим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі непідписання продавцем акта приймання-передачі природного газу Продавець у той строк письмово повідомляє Покупцеві про причини такого непідписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

Відповідно до п. 4.1 Договору, кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до умов, установлених Кодексом газорозподільних систем.

Порядок зміни ціни та її застосування встановлюються постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867. Загальна сума вартості природного газу складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.5.2, 5.3 Договору).

Згідно п.6.1 Договору(із врахування змін внесених додатковими угодами в даний пункт), оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абз. 3 цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Згідно п. 11 Договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності) і діє продажу природного газу газу до 31.07.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір та додаткові угоди до нього підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

На виконання умов договору позивач на протязі грудня 2018 - липня 2020 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму ,21грн., що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі природного газу за дані періоди.

Акти приймання-передачі природного газу підписані обома сторонами та завірені печатками без зауважень та заперечень.

Як вбачається з довідки по операціях за договором по ТОВ "Волиньгаз Збут", відповідачем було оплачено за отриманий природний газ ,83грн.

За твердженнями позивача, відповідач неналежно виконував грошові зобов`язання за Договором, внаслідок чого станом на 04.09.2020 утворилася заборгованість в сумі 361885905,38грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і стаття 627 ЦК України

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частин 1, 2 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов укладеного договору здійснювалось передача природного газу протягом 2018-2020 років відповідачу, а останнім цей газ використовувався для постачання побутовим споживачам, що не заперечується сторонами.

Кореспондуючим обов`язком покупця, за приписами договору, є своєчасна та повна оплата природного газу, який відповідач виконав частково.

Заперечуючи проти позову відповідач, посилається на те, що заборгованість ТОВ Волиньгаз Збут утворилась перед АТ НАК Нафтогаз України у зв`язку з невчасними розрахунками населення перед відповідачем та неможливістю ТОВ Волиньгаз збут впорядкувати відносини зі споживачами іншим чином (ТОВ Волиньгаз збут не мав права обирати споживачів, відмовляти споживачам, встановлювати власні ціни; оперувати отриманими коштами).

Також, відповідачем оспорюються фактичні обсяги споживання природного газу, що визначені в актах приймання-передачі природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-502-Н. На думку відповідача, обсяг, зазначений в актах приймання-передачі природного газу, не відповідає фактичному обсягу переданого позивачем відповідачу природного газу.

Доводи та заперечення відповідача судом оцінюються критично, оскільки останнім, в підтвердження своїх заперечень, не подано жодного доказу, який би підтверджував обставини невідповідності обсягів природного газу, зазначених в актах приймання-передачі природного газу, фактичним обсягам. Відповідач самостійно зазначав фактичні обсяги поставленого природного газу в актах та погодився із вказаними обсягами.

Крім того, відповідач, вказуючи на інші договори купівлі-продажу природного газу, укладені між сторонами, посилається на переплату, проте дана заборгованість виникла на підставі договору № 18-502-Н від 05.11.2018, зокрема в частині оплати за газ з грудня 2019 по липень 2020. Інші ж договори не стосуються предмету спору у даній справі.

На думку відповідача, на обсяг газу, спожитий населенням у разі відсутності газових лічильників, наявна заборона на нарахування заборгованості. Однак, дане твердження є помилковим та необгрунтованим., Постанова КМУ від 27.02.2019 року №143 набрала чинності 07.03.2019 року. Водночас, за спірним договором постачання природного газу, на вартість коригування якого посилається відповідач, відбулось за період листопад 2018 року - січень 2019 року. Отже, сторони мають керуватися нормами права, дійсними на момент виникнення спірних відносин.

Верховним Судом викладено позицію про відсутність правових підстав для зміни ціни у разі, якщо на момент спірних відносин сторони діяли відповідно до вимог законодавства, чинного на той час, договірні відносини фактично виконані, підписані акти, проведено оплату тощо. Тому, доводи відповідача щодо зміни вартості отриманого товару (без коригування обсягу отриманого природного газу) після виконання договору, є безпідставними.

Заперечення відповідача щодо ціни, за якою був придбаний природний газ у прозивача, також є безпідставними, оскільки договір купівлі-продажу природного газу № 18-502-Н від 05.11.2018, додаткові угоди до нього та акти приймання-передачі природного газу є чинними, недійсними судом не визнавалися. Відповідач не звертався до позивача з вимогою про внесення змін до договору.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом дії договору відповідач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, в тому числі й шляхом укладення додаткових угод щодо ціни на природний газ, при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заперечення відповідача безпідставними, а позовні вимоги обгрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут (43000, Волинська обл., м.Луцьк, пр.Молоді, буд.14А, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 361 885 905грн. 38коп. основного боргу, а також 735 700грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21.01.2022.

Головуюча суддя О. Г. Слободян

Судді: І.О.Якушева

В.М. Дем`як