19.01.2022Справа № 910/7677/20
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В.В., за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" про розподіл судових витрат по справі
за позовом: Міністерства оборони України
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс"
відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС"
про стягнення 1 332 876,88 грн,
За участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача 1: не з`явився;
від відповідача 2: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс ДС" (відповідач 2) про стягнення 1 332 876,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем 1 прийнятих на себе зобов`язань за договором підряду №118 від 15.07.2019 в частині виконання обсягу робіт, зазначеного в актах виконаних робіт та оплачених позивачем на суму 1 153 405,26 грн, що стало підставою для нарахування пені в сумі 89 965,61 грн та штрафу в сумі 80 738,37 грн. Позивач також вказує на порушення відповідачем 2 прийнятих на себе зобов`язань за договором на виконання робіт із технічного нагляду та окремих функцій замовника № 129 від 26.07.2019 в частині підтвердження та прийняття не якісно виконаних робіт та прийняття робіт в меншому обсязі ніж зазначено в актах виконаних робіт, що стало підставою для стягнення з відповідача 2 вартості неякісно виконаних робіт на суму 7 306,37 грн та нарахування штрафу в сумі 1 461,27 грн за підтвердження обсягів робіт, які не виконувались відповідачем 1.
Ухвалою від 05.06.2020 відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач 1 у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що замовник у передбаченому договором порядку прийняв виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" роботи, акти із запереченнями щодо їх змісту підряднику не повернув. Одночасно, вказаним учасником судового процесу наголошено, що позивачем не надано доказів наявності відповідної кваліфікації у осіб, якими від імені Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління проводились обміри. До того ж, у відзиві вказано, що проведення вказаних обмірів без участі представника підрядника, суперечить умовам договору підряду №118 від 15.07.2019.
Відповідач 2 у відзиві проти задоволення позову також заперечував, посилаючись на те, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору підряду передбачено, що перевірка обсягів виконаних робіт здійснюється шляхом проведення замовником спільно з підрядником контрольних обмірів. Проте, у даному випадку вказану перевірку проведено не було.
Ухвалою від 07.10.2020 призначено у справі № 910/7677/20 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз; провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
Супровідним листом від 30.10.2020 матеріали, необхідні для проведення судової експертизи разом з копією ухвали суду від 07.10.2020, було направлено на адресу експертної установи.
23.11.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про організацію виконання судової експертизи, в якій поставлено питання про погодження судом більш тривалих строків виконання експертизи у зв`язку із значним навантаженням експертної установи. Разом з тим, подано клопотання №8620 від 16.11.2020 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення будівельно-технічної експертизи по справі.
Ухвалою від 24.11.2020 задоволено клопотання Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання від 05.02.2021 Міністерства оборони України про заміну позивача по справі.
Ухвалою від 23.02.2021 клопотання Міністерства оборони України було задоволено, замінено позивача у справі.
03.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов висновок №8620 від 30.07.2021 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою від 16.08.2021 поновлено провадження та призначено підготовче засідання на 08.09.2021.
08.09.2021 судом було відкладено підготовче засідання на 06.10.2021.
06.10.2021 у зв`язку із перебуванням судді Князькова В.В. на лікарняному судове засідання не відбулось.
Ухвалою від 07.10.2021 судом було призначено підготовче засідання на 17.11.2021.
17.11.2021 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.12.2021.
01.12.2021 представником відповідача 1 було подано клопотання про виклик експерта та повернення на стадію підготовчого провадження.
В судовому засіданні 01.12.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
06.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" про розподіл судових витрат.
Ухвалою від 13.12.2021 розгляд заяви позивача було призначено на 22.12.2021.
У зв`язку із перебування судді Князькова В.В. на лікарняному судове засідання 22.12.2021 не відбулось.
З огляду на наведене вище, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" була призначена ухвалою від 10.01.2022 до судового розгляду на 19.01.2022.
Представники учасників судового процесу у судове засідання 19.01.2022 не з`явились, проте, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.
Наразі, судом враховано, що за приписами ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення. При цьому, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
У ст.244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Як вказувалось вище, відповідачем 1 було подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.
Оцінюючи додані Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" до заяви докази, судом враховано наступне.
Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено до матеріалів справи:
- договір №1103-ПБ від 11.03.2021 про надання правової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс" та Адвокатським об`єднанням "Протас, Сорокін та партнери"; додаток №1/1103-ПБ від 11.03.2021;
- звіт №1/2 Адвокатського об`єднання "Протас, Сорокін та партнери" про надані послуги за договором №1103-ПБ від 11.03.2021 на суму 18 000 грн;
- акт надання послуг №60 від 01.12.2021 на суму 18 000 грн.
- рахунок №60 від 01.12.2021 на суму 18 000 грн;
- платіжне доручення №1426 від 01.12.2021 на суму 18 000 грн.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тобто, виходячи з представлених заявником до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача 1 про понесення в межах розгляду спору витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000 грн.
Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.
За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).
У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Проте, позивачем відповідної заяви про зменшення суми судових витрат у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України подано не було, ґрунтовних заперечень з приводу наявності підстав вважати розмір витрат відповідача 1 на професійну правничу допомогу завищеним не наведено.
Приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої заяви позивача про зменшення розміру витрат відповідача 1 на професійну правничу допомогу, враховуючи сукупність доказів щодо витраченого адвокатом часу на підготовку позову, письмових пояснень та матеріалів до судового засідання, участь адвоката у судових засіданнях, характер спірних правовідносин у справі, ціну позову, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем 1 до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн є доказово обґрунтованими та підлягають розподілу.
У ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України вказано, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи вище викладене у сукупності, виходячи з висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельний альянс", витрати останнього підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог та покладаються на позивача в частині, в задоволенні якої судом було відмовлено.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.01.2022.

Суддя В.В. Князьков