ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа №914/1773/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Кордюк Г.Т.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 39/5-6171-21 від 16.09.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 (повний текст рішення складено 31.08.2021, м. Львів, суддя О.І. Щигельська)

у справі № 914/1773/21

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України», м. Львів

про стягнення 4 711,90 грн,

ВСТАНОВИВ

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» про стягнення 610,08 грн. пені, 119,62 грн. 3% річних та 3 982,20 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.01.2019 між позивачем та відповідачем - Державним вищим навчальним закладом «Національний лісотехнічний університет України» укладено договір №9558/19-ТЕ(Т)-21 постачання природного газу (з подальшими змінами та доповненнями), на виконання умов якого позивачем поставлено відповідачу за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 газ на загальну суму 276789,30 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі. Поставлений природний газ оплачено відповідачем повністю, проте, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови договору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 610,08 грн пені, 119,62 грн 3% річних. В решті в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, відтак, позовні вимоги про стягнення 610,08 грн пені, 119,62 грн 3% річних підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення збитків, суд зазначив, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні 2019 року, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Не погоджуючись з даним рішенням суду Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 39/5-6171-21 від 16.09.2021 подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що місцевий суд залишив поза увагою, що в діях відповідача в контексті спірних правовідносин сторін наявний склад правопорушення, що згідно з приписами ст.ст. 22, 611 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, пп. 1 розділу 4 Правил постачання природного газу є підставою для відшкодування саме збитків, які полягають у тому, що у березні 2019 відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору спожито природного газу менше, ніж погоджено договором.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу № 01-575 від 27.09.2021, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2019 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Державним вищим навчальним закладом «Національний лісотехнічний університет України» (споживач) укладено договір №9558/19 постачання природного газу. Згідно умов договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:20-6 - Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язався прийняти його та оплати и на умовах цього договору (п.1.1). В подальшому до нього внесено зміни та доповнення на підставі додаткових угод №1 від 14.03.2019, №2 від 29.03.2019, №3 від 29.03.2019, №4 від 26.04.2019, №5 від 29.08.2019.

Згідно з п.2.1 цього договору, постачальник передає споживачу в період з 01.01.2019 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 70 тис. куб. метрів (сімдесят тисяч куб. метрів), в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень -25,000 тис.куб.м., лютий 20,000 тис.куб.м., березень 15,000 тис.куб.м. та квітень 10,000 тис.куб.м.

Додатковою угодою №2 від 29.03.2019 п. 2.1. договору викладено в наступній редакції « 2.1. Постачальник передає споживачу в період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 70,0 тис.куб.метрів (сімдесят тисяч куб. метрів), в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди) та вузлах комерційного обліку: січень 2019 13,546 тис.куб.м., лютий 9,385 тис.куб.м., березень 26,454 тис.куб.м., та квітень -20,615 тис.куб.м.

Додатковою угодою №4 від 26.04.2019 року замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг (об`єм ) природного газу склав 5,000 тис.куб.м.

У відповідності до п.п. 3.8, 3.8.1, 3.11 договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2 цього Договору. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Так, актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками, підтверджується передача природного газу в січні 2019 року в обсязі 13,546 тис.куб.м. на суму 101359,46 грн (акт від 31.01.2019), в лютому 2019 року в обсязі 9,385 тис.куб.м. на суму 70224,31 грн (акт від 28.02.2019), в березні 2019 року в обсязі 9,048 тис.куб.м. на суму 67702,67 грн (акт від 31.03.2019) та у квітні 2019 року в обсязі 5,012 тис.куб.м. на суму 37502,86 грн (акт від 30.04.2019). Копії зазначених документів долучено до матеріалів справи.

Згідно з п. 5.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Із поданих позивачем відомостей по операціях за договором вбачається, що Державним вищим навчальним закладом «Національний лісотехнічний університет України» на оплату поставленого в січні 2019 року квітні 2019 року природного газу, проведено такі платежі: 27.02.2019 -101359,46 грн, 21.03.2019 - 70224,31 грн, 16.05.2019 - 67702,67 грн та 22.05.2019 - 37502,86 грн.

Відтак, спожитий у січні 2019 року природний газ повністю оплачено 27.02.2019, в лютому 2019 року 21.03.2019, в березні 2019 року 16.05.2019, та в квітні 2019 року 22.05.2019. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

У відповідності до п.п. 7.1, 7.2 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством та цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Зважаючи на несвоєчасне виконання зобов`язання із оплати за спожитий протягом січня 2019 року квітня 2019 року природний газ, позивачем, відповідно до ст.625 ЦК України та п.7.2 договору, нараховано відповідачу пеню в розмірі 610,08 грн та 3% річних в розмірі 119,62 грн.

Окрім цього, у п.3.13 договору сторонами погоджено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього Договору. При цьому, розмір збитків визначається наступним чином: якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (пп. 3.13.1).

Так, згідно з п. 5.7 Договору, відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п.3.13 договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п.3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п.2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до п.п 8 п. 6.2, договору, споживач зобов`язаний, серед іншого, відшкодовувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п.3.13 Договору. А постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п.2.1 договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених (п.п.4 п. 6.3).

Так, у п.2.1 договору, визначено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу на березень місяць на рівні 15,000 тис.куб.м., додатковою угодою №2 від 29.03.2019 визначено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу на березень місяць на рівні 26,454 тис.куб.м.

Водночас, актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2019 підтверджується обсяг поставленого природного газу на рівні 9,048 тис.куб.м.

Таким чином, відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу відрізняється від замовлених (в бік зменшення фактично використаних обсягів).

НАК «Нафтогаз України» надіслано Державному вищому навчальному закладу «Національний лісотехнічний університет України» акт-перетензію №26-955-19 від 16.05.2019 з вимогою відшкодувати збитки на суму 46887,23 грн за використання у березні 2019 року природного газу в обсязі меншому від замовленого.

28.10.2020 НАК «Нафтогаз України» надіслано відповідачу дист №26-242-20 щодо перерахунку по акту-претензії, згідно якого суму збитків було перераховано та встановлено, що відшкодування, підлягає 3982,20 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків в сумі 3982,20 грн., суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).

Виходячи із змісту пункту 6 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити істотні умови, зокрема, щодо порядку відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

В умовах договору сторонами передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватись. Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному договорі в розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг30.09.2015 № 2496 (надалі Правила № 2496) передбачено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Враховуючи положення пункту 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496, а також те, що договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу перевищує підтверджений обсяг природного газу на цей період.

Враховуючи приписи частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Пункт 3.13 договору та підпункт 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначенихсум збитків. Суд звертає увагу на те, що право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Дана правова позиція відображена у постановах Верховного Суду у справах № 904/6985/20 від 26.10.2021; № № 904/6992/20 від 21 вересня 2021 року.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення ним збитків та не доведено втрат, спричинених відхиленням відповідачем від обумовлених обсягів спожитого природного газу, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції у справі даній справі прийнято на підставі висновків, які узгоджуються із висновками Верховного Суду у справах № 904/6992/20, №904/6985/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта в порядку ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 39/5-6171-21 від 16.09.2021 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.08.2021 у справі № 914/1773/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя Г.Т. Кордюк