ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.01.2022р. Справа № 904/5704/16
Васильєв О.Ю..

За позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

До: Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», м. Кривий Ріг

Про: стягнення 91 647 855,81 грн. (розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню)

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : не з`явився;

Від відповідача : Демченко А.Г. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.16р. у справі №904/5704/16 (суддя Рудь І.А.), яке не оскаржувалося сторонами та набрало чинності в установленому законом порядку, позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» (відповідач) на користь АТ НАК «Нафтогаз України» (позивач): 72 008 730 ,72 грн. - основного боргу, 6 430 860 ,30 грн. - пені, 3 785 030,53 грн. - інфляційних втрат, 886 642, 85 грн. - 3% річних та 201 950 ,79 грн. - витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено. 07.10.16р. на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

16.12.21р. до канцелярії суду від КПТМ «Криворіжтепломережа» (відповідач) надійшла заява №267/07 від 15.12.21р. про визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, обґрунтована посиланням на вимоги ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювіання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруюючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» в редакції Закону від 14.07.21 р. № 1639-ІХ; відповідно до яких повинне бути здійснено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, здня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

Відповідно до акту звіряння розрахунків станом на 31.05.21р. між КПТМ «Криворіжтепломережа» та АТ «НАК «Нафтогаз України» сума основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу №1212/15-ТЕ-5 від 15.12.14р. відсутня.

Одночасно заявник просив зупинити виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.16 р., посилаючись на приписи ст. 328 ГПК України.

29.12.21р. системою автоматичного розподілу справ у зв`язку із перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному (на підставі відповідного розпорядження керівника апарату суду від 29.12.21р. №1792) вищезазначену заяву передано для розгляду судді Васильєву О.Ю. Ухвалою від 31.12.21р. розгляд заяви призначено на 11.01.22 р.

АТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач) заперечував проти задоволення заяви відповідача; стверджуючи , що відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки ст.7 Закону України № 1730 не наділяють суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям цього Закону, оскільки у останньому відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання. Стягувач зауважує, що у разі невиконання позивачем вимог Закону щодо списання пені, інфляційних нарахувань та процентів річних, відповідач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, в тому числі шляхом звернення до суду. Окрім того, звертає увагу суду, що відповідач не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно з вимогами Закону № 1730 в редакції, чинній на цей час, тощо.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нормами статті 327 цього кодексу передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом. Згідно приписів ст. 328 ГПК України: суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин; суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу; неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви; до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання; про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу; якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково). Тією ж частиною четвертою статті 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

29.08.21р. набрав чинності Закон України від 14.07.21р. № 1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон № 1639-ІХ).

Вказаним Законом, між іншим, внесено зміни до Закону України від 03.11.16р. №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон №1730-VIII). Приписами ст. 2 цього Закону в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14.07.21р. № 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», законодавець не обмежив дію Закону № 1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно зі ст. 7 Закону 1730-VIII, із змінами, внесеними Законом № 1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, у КПТМ «Криворіжтепломережа» станом на 31.05.21 р. відсутня заборгованість з основної частини боргу перед АТ «НАК «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу №1212/15-ТЕ-5 від 15.12.14р.

Виходячи зі змісту наведених норм матеріального закону, слід дійти висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, застосування приписів якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до 1 червня 2021 року . Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. (Аналогічні висновки щодо застосування відповідної норми права, викладені в постанові Верховного Суду по справі № 927/1152/16 від 07.02.2018 р. ).

За таких обставин, суд вважає , що заява боржника підлягає частковому задоволенню (за виключенням витрат на сплату судового збору, на які не розповсюджується дія вищенаведеного Закону). З тих же підстав заперечення позивача суд оцінює критично .

Враховуючи незначний час розгляду цієї заяви, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення виконання наказу суду до розгляду цієї заяви.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 255, 256, 328 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Заяву Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» від 15.12.21р. № 267/07 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.16р. у справі №904/5704/16 в частині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Б. Хмельницького, 6; ): 6 430 860, 30 грн. - пені, 3 785 030,53 грн. - інфляційних втрат, 886 642 ,85 грн. - 3% річних

3. В іншій частині вимог заяви в задоволенні відмовити.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 11.01.22р.

Суддя Васильєв О.Ю.