ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3697/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Головея В.М., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева компанія Дальник" - Швець О.В., ордер серія ВН № 1092389, від 14.12.21;

від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагропереробка" - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева компанія Дальник"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021

по справі №916/3697/21

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Південьагропереробка"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева компанія Дальник"

про стягнення 1 387 600,00 грн.,

(суддя першої інстанції: Желєзна С.П., дата та місце прийняття ухвали: 06.12.2021, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Південьагропереробка» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Овочева компанія Дальник» в межах ціни позову у розмірі 1 387 600,00 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності СТОВ „Овочева компанія Дальник».

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського, СТОВ «Овочева компанія Дальник» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по даній справі скасувати та відмовити у задоволенні заяви СТОВ «Південьагропереробка» про забезпечення позову.

Апелянт не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає, що вона прийнята з порушенням норм процесуального права.

На думку заявника апеляційної скарги, позивач надав суду недостовірну інформацію про те, що після відчуження 26.11.2021 майна вартістю 291000,00 грн., відповідачем було сплачено заборгованість перед позивачем лише на суму 30000,00 грн. В дійсності відповідач у період з 26.11.2021 по 30.11.2021 сплатив позивачу в рахунок погашення боргу 310363,15 грн., а не 30000,00 грн., як зазначив позивач. Тобто, усі отримані від продажу нерухомого майна кошти були перераховані позивачу у справі.

Апелянт вказує, що позивачем будь-яких інших доказів обґрунтованого припущення, що грошові кошти та майно, яке належить відповідачу на момент пред`явлення позову, можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивача, надано не було. В даному випадку необхідність забезпечення позову у справі взагалі нічим не мотивована та не підтверджена.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що предметом позовних вимог у даній справі є стягнення грошових коштів, тоді як суд, окрім накладення арешту на грошові кошти, забезпечив позов шляхом накладення арешту на все нерухоме та нерухоме майно в межах ціни позову. Апелянт вказав, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору. Таким чином, у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно і предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

СТОВ «Овочева компанія Дальник» в апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не відповідає ч.5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а отже є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СТОВ "Овочева компанія Дальник" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21, призначено розгляд справи №916/3697/21 за апеляційною скаргою СТОВ "Овочева компанія Дальник" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 на: 18.01.2022 о 15-00 год.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати, а в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача, за наявними в ній матеріалами.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали суду першої інстанції, СТОВ „Південьагропереробка» звернулось до господарського суду із позовною заявою до СТОВ „Овочева компанія Дальник» про стягнення грошових коштів у розмірі 1 387 600,00 грн.

Подану до господарського суду позовну заяву позивач обґрунтовує фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики) №15012021 від 15.01.2021 в частині повернення грошових коштів, які за умовами договору мали бути повернуті відповідачем у строк до 22.11.2021.

Звертаючись до суду з позовною заявою ТОВ „Південьагропереробка» також було подано заяву (вх. № 2-1445/21 від 02.12.2021) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності СТОВ „Овочева компанія Дальник» , а також накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його розрахункових рахунках, в межах заявленої до стягнення суми заборгованості в загальній сумі 1 387 600,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивачем було наголошено про наявність у нього достатньо обґрунтованих припущень, що грошові кошти, які мали бути сплачені відповідачем за договором №15012021 від 15.01.2021, будуть відсутні на рахунках відповідача на момент виконання рішення суду. СТОВ „Південьагропереробка» також наголошено, що найближчим часом ТОВ „Овочева компанія Дальник» будуть вжиті заходи щодо відчуження належного йому майна, оскільки на момент звернення позивача до суду відповідачем вже було продано частину майна.

Вказані обставини, з урахуванням відсутності у відповідача грошових коштів у розмірі достатньому для виконання грошових зобов`язань за договором, за переконанням ТОВ „Південьагропереробка» свідчать про достатньо обґрунтоване припущення, що чергове відчуження майна відповідача може бути здійснене під час розгляду справи судом та призведе до повної відсутності майна та грошових коштів, за рахунок яких позивач в майбутньому міг би задовольнити свою майнову вимогу.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 заяву СТОВ „Південьагропереробка» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках СТОВ „Овочева компанія Дальник» в межах ціни позову у розмірі 1 387 600,00 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності СТОВ „Овочева компанія Дальник».

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що з наданих позивачем договорів купівлі-продажу вбачається, що СТОВ „Овочева компанія Дальник» 26.11.2021 було здійснено відчуження на користь фізичних осіб частки нежитлових будівель, які належали на праві власності відповідачу, за ціною у загальному розмірі 291 000,00 грн. Проте, згідно акту звірки взаєморозрахунків після відчуження відповідачем майна заборгованість за договором №15012021 від 15.01.2021 була погашена перед ТОВ „Південьагропереробка» лише на суму 30000,00 грн.

Господарський суд вказав, що позивачем заявлена вимога про стягнення грошових коштів у розмірі 1 387 600,00 грн., позивач просить суд забезпечити позов шляхом, зокрема, накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача в межах ціни позову, що дозволяє суду дійти висновку про адекватність обраного заходу забезпечення із заявленими позовними вимогами.

Господарський суд зазначає, що поведінка ТОВ „Овочева компанія Дальник» у спірних правовідносинах не може вважатись доброчесною, оскільки після відчуження майна вартістю 291 000,00 грн., відповідачем було сплачено заборгованість перед позивачем лише на суму 30 000,00 грн., а, отже, наявні обґрунтовані підстави вважати, що грошові кошти, отримані від продажу нерухомого майна, не будуть перераховані позивачеві в рахунок виконання зобов`язань за договором №15012021 від 15.01.2021 у повному обсязі. Наведене, з урахуванням відсутності у ТОВ „Південьагропереробка» права здійснити перевірку правомірності продажу відповідачем майна за обумовленою договором купівлі-продажу ціною, оцінка якого у межах виконавчого провадження згідно Закону України „Про виконавче провадження» проводиться суб`єктом оціночної діяльності, дозволяє суду зробити висновок, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно є адекватним та співмірним із предметом позову.

Місцевий господарський суд вважав доведеним наявність достатньо обґрунтованого припущення, що грошові кошти та майно, яке належить відповідачу на момент пред`явлення позову, можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу щодо забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У свою чергу, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має виходити з приписів ст. ст. 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), а також, здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача), щодо відсутності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, інших учасників судового процесу, та яким чином, чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №904/5876/19, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Так, предметом позовних вимог у даній справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 1 387 600,00 грн., яка виникла з підстав неналежного виконання ТОВ „Овочева компанія Дальник» зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики) №15012021 від 15.01.2021.

Як вбачається з матеріалів оскарження, як суд першої інстанції, так і позивач у заяві, зазначили про те, що після відчуження майна вартістю 291 000,00 грн., відповідачем було сплачено заборгованість перед позивачем лише на суму 30 000,00 грн., у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що грошові кошти, отримані від продажу нерухомого майна, не будуть перераховані позивачеві в рахунок виконання зобов`язань за договором №15012021 від 15.01.2021 у повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається з наявних матеріалів відповідні обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідач, після продажу майна вартістю 291 000,00 грн., у період з 26.11.2021 по 30.11.2021 сплатив позивачу в рахунок погашення боргу 310363,15 грн.

Крім того, будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, які б перешкоджали в подальшому виконанню рішення, матеріали справи не містять.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів несумлінних дій відповідача, відсутності у останнього коштів рахунках чи їх витрачання не на здійснення розрахунків з позивачем. Заява СТОВ «Південьагропереробка» щодо накладення арешту на грошові кошти містить лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення, без наведення відповідного обґрунтування.

Однак зазначеного судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали враховано не було, і як наслідок, помилково задоволено вимоги в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні у суду матеріали, колегія суддів зазначає, що заявником не наведено фактичних обставин (та не підтверджено їх доказами), які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту його прав, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а відтак вимоги позивача про вжиття хаходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача задоволенню не підлягають.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає слушними доводи апеляційної скарги стосовно неможливості, з огляду на предмет позовних вимог, застосування в даному випадку заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності СТОВ «Овочева компанія Дальник», з огляду на наступне.

Як вже зазначалось у даній постанові, заходи забезпечення позову повинні відповідати принципу адекватності, оскільки обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

З матеріалів оскарження вбачається, що предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів, тоді як, заявник у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Тобто у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у цій справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18; від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19.

За таких обставин, вимоги заявника наведені у заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача не є співмірними з позовними вимогами, що в силу приписів чинного процесуального закону є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева компанія Дальник" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу, апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева компанія Дальник" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» про застосування заходів забезпечення позову.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 06.12.2021 по справі №916/3697/21 повернути до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст. ст. 287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.01.2022 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

судді: В.М. Головей

А.І. Ярош