ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
18.01.2022р. Справа №905/443/17
за скаргою від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь
на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17
за позовом Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус-2015, м.Маріуполь
Суддя Левшина Г.В.
при секретарі судового засідання Горбуновій Ю.О.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
державний виконавець: не з`явився
В засіданні суду брали участь:
Рішенням господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. у справі №905/443/17 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус-2015 на користь Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія заборгованість в розмірі 15880,47 грн., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

18.04.2017р. господарським судом Донецької області на виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. по справі №905/443/17, яке набрало законної сили 14.04.2017р., видано відповідний наказ.

05.11.2021р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17.

Листом від 08.11.2021р. повідомлено сторони та ВДВС про вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду після виходу судді Левшиної Г.В. з відпустки.

Ухвалою суду від 23.11.2021р. повідомлено сторони та державного виконавця про розгляд скарги від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь в судовому засіданні, що відбудеться на 02.12.2021 року об 11:00 год.

В судове засідання 02.12.2021р. представники сторін, державний виконавець не з`явились, жодних документів не надали.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2021р. оголошено перерву у розгляді скарги від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь до 14.12.2021 року об 11:40 год.; зобов`язано державного виконавця надати письмові пояснення по суті скарги, а також пояснення щодо застосування або підстав незастосування під час здійснення спірного виконавчого провадження прав виконавця, передбачених п.п.5, 14, 16, 18, 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

В судове засідання 14.12.2021р. представники сторін, державний виконавець не з`явились, жодних документів не наддали, згідно з ухвалою суду від 14.12.2021р. оголошено перерву у розгляді скарги від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь до 18.01.2022 року об 11:40 год.

В засідання суду 18.01.2022р. сторони та ВДВС не з`явилися.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів скарги, а також з офіційного веб-сайту загального доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 03.07.2019р. на підставі заяви стягувача Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №59445243 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. у справі №905/443/17, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою від 03.07.2019р. ВП№58592773 приєднано вищевказане ВП до зведеного виконавчого провадження №59454527, яке перебувало на виконанні у Центральному ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус-2015, м.Маріуполь, Донецька область загальної суми боргу на користь юридичних осіб та виконання рішень господарських судів.

Постановою від 05.07.2019р. ВП№59445243 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення.

З представлених державним виконавцем під час розгляду попередніх скарг документів вбачається, що станом на момент приєднання ВП по даній справі до зведеного ВП №59454527 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Таурус-2015 заборгованості, в межах останнього державним виконавцем були вжиті наступні заходи: 28.03.2019р. направлено запити до Головного управління ДФС у Донецької області щодо наявності дебіторської заборгованості ТОВ Таурус-2015, запит до ДП Інститут інтелектуальної власності щодо наявності або відсутності серед власників об`єктів промислової власності боржника, до Державної служби морського та річкового транспорту Морської адміністрації про наявність суден, плав. засобів тощо, запит до ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області про наявність на праві власності у боржника сільськогосподарської, дорожньо-будівельної, меліоративної техніки. З 13.03.2019р. по 12.05.2020р. державним виконавцем також направлялися запити до ДФС у Донецької області щодо наявності відкритих рахунків у боржника.

За наслідками запитів від 28.03.2019р. в межах ЗВП №59454527, до відділу державної виконавчої служби від уповноважених органів надійшли наступні відповіді: лист ГУ ДФС у Донецької області від 08.04.2019р. про те, що дебіторська заборгованість станом на 30.09.2016р. за товари послуги складала 335 тис. грн., дебіторська заборгованість за розрахунками 7578 тис.грн.; лист від 04.04.2019р. №46-07/2634/100866 Ощадбанку про відсутність коштів на рахунка та договорів про зберігання цінностей або надання йому в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; лист від 02.04.2019р. №28-33/18 ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області про відсутність зареєстрованих за боржником сільськогосподарської, дорожньо-будівельної, меліоративної техніки, лист від 23.04.2019р. Морської адміністрації про відсутність записів щодо суден, плав. засобів тощо; лист №1360/2019 від 08.04.2019р. ДП Інститут інтелектуальної власності про те, що не виявлено за результатам пошуку об`єктів промислової власності, що належить боржнику лист від 09.04.2019р.№056/1-30/2/738 ГУ Статистики у Донецькій області про те, що ТОВ Таурус -2015 не надавало фінансову звітність за 2018р., лист №31/5-1441-3704 від 20.05.2019р. ТСЦ №1441 про відсутність зареєстрованих транспортних засобів, а також відповіді ДФС щодо відкритих рахунків у банківських установах за період з 13.03.2019р. по 20.11.2019р. (Ощадбанк), відповіді ДФС від 17.04.2020р. та 12.05.2020р. про відсутність відкритих рахунків, відповідь МВС України від 12.05.2020р. про відсутність за боржником зареєстрованих транспортних засобів.

Постановою від 16.01.2020р. ВП№59445243 передано на виконання Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у зв`язку з тим, що наказом Міністерства юстиції України №4053/5 від 17.12.2019р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 "Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції", Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228 (із змінами), та наказу Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2019 року №3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виведено зі складу районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції в областях, та до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, збереженням статусу юридичних осіб Реєстраційний та перейменуванням, введено до складу Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

28.05.2020р. заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову ВП№59445243 про повернення виконавчого документа стягувачу. В мотивувальній частині постанови державний виконавець зазначив, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно з відповіддю ГУ ДФС у Донецькій області остання звітність була подана за три квартали 2016 року, існувала дебіторська заборгованість. Згідно з відповіддю Управління статистики у м. Маріуполі підприємство з 2018 не звітувало. Згідно з відповідями ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області, Морської адміністрації, Укрпатенту, ТСЦ № 1441 майно за боржником не зареєстровано. Винесені постанови про арешт коштів боржника в АТ "Ощадбанк", кошти на рахунку відсутні. Згідно з відповіддю ДФС інших рахунків, ніж ті, на кошти на яких накладено арешти, боржник не має та не мав. Виконавчий збір не стягнуто. Сума боргу не стягнута.

Відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 28.07.2020р. у справі №905/443/17 скаргу від 09.06.2020р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17 задоволено:

- визнано неправомірними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. в частині винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.05.2020р. у виконавчому провадженні №59445243.

- визнано недійсною постанову заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хаваліц С.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.05.2020р. у виконавчому провадженні №59445243.

- зобов`язано Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчинити виконавчі дії згідно вимог Закону України Про виконавче провадження направлені на примусове виконання наказу господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. по справі №905/443/17.

- стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Грецька, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь (72319, Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Кірова, 175, ) витрати на правничу допомогу в сумі 1800,00 грн.

Згідно з довідками, сформованими 01.07.2020р., відомості щодо речових прав боржника на нерухоме майно відсутні.

Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 28.07.2020р. постановою від 11.08.2020р. відновлено ВП №59445243 та постановою від 11.08.2020р. виведено виконавче провадження із зведеного виконавчого провадження.

11.08.2020р. був здійснений запит №84684933 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, у відповіді на запит зазначено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

12.08.2020р. за дорученням в.о. начальника відділу Хаваліц С. виконавче провадження передане державному виконавцю Воробйову В.В.

22.09.2020р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 17.09.2020р. Акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) при виконання рішення суду по справі №905/443/17.

Ухвалою від 05.10.2020р. скаргу від 17.09.2020р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17 задоволено:

- визнано неправомірною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. №905/443/17, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

19.01.2021р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 13.01.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Воробйова Владислава Володимировича при виконанні рішення суду по справі №905/443/17.

Ухвалою від 03.02.2021р. відмовлено у задоволенні скарги від 13.01.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Воробйова Владислава Володимировича щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17.

09.08.2021р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 05.08.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Воробйова Владислава Володимировича при виконанні рішення суду по справі №905/443/17.

Згідно постанови від 08.09.2021р., яка винесена під час розгляду даної скарги, приєднано виконавче провадження з виконання наказу суду у цій справі до зведеного виконавчого провадження №66758147.

Ухвалою від 29.09.2021р. скаргу від 05.08.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17 задоволено: визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Воробйова Владислава Володимировича щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. № 905/443/17, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України Про виконавче провадження; стягнуто з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Грецька, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь (72319, Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Героїв України, 175, ) витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Згідно з постановою від 07.10.2021р. державним виконавцем повернуто стягувачу виконавчий документ у справі №905/443/21 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач, посилаючись на невикористання державним виконавцем всього спектру наданих Законом повноважень, станом на теперішній час наказ господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. по справі №905/443/17 не виконаний, звернувся до суду із вказаною скаргою на дії ДВС.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку про те, що скарга від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь підлягає задоволенню виходячи з наступного:

За приписами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Зі змісту постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.10.2021р. вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні наказу господарського суду Донецької області №905/443/17 було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд зазначає, що повернення виконавчого документа з наведених підстав є правомірним лише в тому разі, якщо державний виконавець реалізував увесь комплекс своїх можливостей та повноважень щодо розшуку майна і вжиті ним в повному обсязі заходи не дали змоги виявити майно, на яке може бути звернено стягнення.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись указаних вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст.2 Закону: верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених Законом, вважається належним у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження стягувача та боржника.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частина 3 указаної статті містить перелік прав, якими наділений виконавець під час здійснення виконавчого провадження, та відповідно якими може скористатися для виконання рішення, у т.ч. викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 76 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що державний виконавець виконав усі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи виконання рішення суду, зокрема, п.п.5, 14, 16, 18, 19 ч.3 ст.18, ст.ст.75, 74 Закону України «Про виконавче провадження». Так, останнім не було вжито заходів примусового виконання рішення та притягнення боржника до відповідальності, не складено акт про порушення; відсутні докази звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення керівником боржника кримінального правопорушення; не було вжито заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України; не накладено штраф у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником. Також до справи не надано доказів, які б підтверджували здійснення державним виконавцем виходу за місцем реєстрації боржника, виклику посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, вчинення дій з встановлення наявності або відсутності корпоративних прав боржника тощо.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пунктів 2 - 4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016р. №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016р. за №1126/29256 (далі - Положення), виконавцем до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система) обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Матеріали справи, у тому числі й витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження не містять, а суб`єктом оскарження не надано суду доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем перелічених вище виконавчих дій.

Отже, здійснені державним виконавцем дії для виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №905/443/17 не є вичерпними, оскільки останнім не вжито усіх можливих передбачених законом заходів для досягнення необхідного позитивного результату - фактичного виконання судового рішення.

Водночас суд звертає увагу, що Закон України "Про виконавче провадження" встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає державному виконавцю права вільного розсуду визначати "доцільно" чи "недоцільно" вживати їх взагалі. А тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття "доцільності" вирішувати питання: чи здійснювати виконання за виконавчим документом, чи ні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 року в справі № 905/2999/17.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021р. в справі №619/562/18 викладено правовий висновок про те, що належним доказом вжиття всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

За таких обставин суд доходить висновку, що державним виконавцем не було в повній мірі вжито всіх належних заходів з метою виконання рішення суду, а відтак, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню.

Стягувачем також заявлено до стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, за змістом ст.344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно із ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо. Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів скарги, 29.10.2021р. між позивачем (Клієнтом) та адвокатом Кальченко Андрієм Володимировичем був укладений договір про надання правових послуг адвоката, за умовами якого Клієнт доручив, а Адвокат прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Донецької області за скаргою Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія з питань визнання дій заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Воробйова В.В. щодо винесення постанови про повернення наказу суду по справі №905/443/17. Для цього Адвокату надано право представляти інтереси Клієнта окрім переліченого суду, в Східному апеляційному господарському суді та Верховному суді з наданням всіх прав та обов`язків, що передбачені ст.ст.42, 46 ГПК України, в тому числі з правом підписувати та подавати скаргу, заяви з процесуальних питань, оскаржувати судові рішення; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами без обмежень.

За умовами розділу 3 вказаного договору вартість послуг, наданих Адвокатом за умовами даного Договору складає: 1000,00 грн. за одну годину роботи, 2000,00 грн. за участь у одному судовому розгляді, але не повинна перевищувати 5000,00 грн. Клієнт додатково сплачує Адвокату транспорті витрати, пов`язані з судовим представництвом справи та витрати, пов`язані з відправкою поштовою кореспонденції.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2022 року (п.6.1 договору).

01.11.2021р. між сторонами підписано акт виконаних робіт, за яким Адвокат відповідно до Договору про надання правових послуг адвоката від 29.10.2021р. надав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги, пов`язані з розглядом скарги ПрАТ Агропромислова компанія:

- ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження за допомогою АСВП, консультація клієнта, підготовка скарги.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №41 від 01.11.2021р. позивачем (скаржником) сплачено адвокату витрати за правничу допомогу сумі 2000,00 грн.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, враховуючи висновки суду щодо правомірності доводів скаржника щодо наявності неправомірних дій ДВС під час виконання судового рішення у справі, вартість витрат на правничу допомогу на підставі ст.344 Господарського процесуального кодексу України підлягає відшкодуванню ДВС на користь позивача в сумі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.123, 126, 129, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу від 01.11.2021р. Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо виконання рішення суду по справі №905/443/17 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.10.2021р. ВП №59445243 заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Воробйова Владислава Володимировича.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Грецька, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія, м.Мелітополь (72319, Запорізька обл., м.Мелітополь, вул.Героїв України, 175, ) витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Видати наказ.

В судовому засіданні 18.01.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.01.2022р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Г.В. Левшина