ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1132/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт-Полтава"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД

про стягнення 72663,95 грн.

Процесуальні дії по справі.

Полтавське обласне комунальне підприємство "Аеропорт-Полтава" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД 72663,95 грн., з яких: 57459,36 грн. заборгованості за аеропортове обслуговування повітряних суден в аеропорту м.Полтава, 10170,24 грн. інфляційних, 5034,35 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.11.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 14.12.2021.

Ухвалою від 13.12.2021 виправлено описку в п.3 резолютивної частини ухвали від 15.11.2021р., в частині зазначення часу, на який призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 14.12.2021р. розгляд справи відкладено на 11.01.2022р.

15.12.2021р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.120-121).

05.01.2022р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.126-127).

В судовому засіданні 11.01.2022р. судом підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем в період вересень-жовтень 2018р. були надані відповідачу послуги з аеропортового обслуговування повітряних суден на підставі актів приймання-здачі наданих послуг на загальну суму 274410,00 грн.

Відповідач надані послуги оплатив частково в сумі 216950,48 грн. Заборгованість становить 57459,52 грн.

На вказану суму боргу позивач, на підставі ст.625 ЦК України, нарахував 10170,24 грн. інфляційних та 5034,35 грн. 3% річних.

Позивач свого представника в засідання суду не направив, в клопотанні від 04.01.2022р. просив розглядати справу за відсутності представника Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт-Полтава".

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву та свого представника для участі в судовому засіданні не направив.

Ухвала суду від 14.12.2021р. про відкладення розгляду справи на 11.01.2022р. була отримана представником відповідача 30.12.2021р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.125).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд вирішує справу за їх відсутності.

Крім того, на підставі ч.9 ст.165 ГПК України, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно Статуту Полтавського обласного комунального підприємства "Аеропорт-Полтава", затвердженого наказом Управління майном Полтавської обласної ради від 03.07.2007р. №121, підприємство створене з метою приймання та відправлення повітряних суден, здійснення їх комерційного, наземного та технічного обслуговування, обслуговування пасажирів, багажу, пошти і вантажів (а.с.22-32).

01.09.2017р. Полтавським обласним комунальним підприємством "Аеропорт-Полтава" було отримано сертифікат аеродрому №АП-16-01 на аеродром Полтава (Супрунівка) з строком дії до 01.09.2020р. (а.с.43-45).

Наказом в.о. генерального директора ПОКП "Аеропорт-Полтава" від 10.09.2018р., на підставі наказів Міністерства транспорту та зв`язку України від 14.04.2008р. №433, від 15.09.2008р. №1131, було затверджено аеропортові збори за аеропортове обслуговування повітряних суден (а.с.63-65).

В період вересень-жовтень 2018 року Полтавське обласне комунальне підприємство "Аеропорт-Полтава" забезпечило обслуговування повітряних суден для Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД на загальну суму 274410,00 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-здачі наданих послуг:

- від 19.09.2018 року на суму 21715,14 грн. (а.с.75);

- від 19.08.2018р. на суму 60810,76 грн. (а.с.78);

- від 21.09.2018 року на суму 5206,37 грн. (а.с.84);

- від 21.09.2018 року на суму 12867,76 грн. (а.с.81);

- від 24.10.2018 року на суму 21723,24 грн. (а.с.87);

- від 24.10.2018 року на суму 77673,72 грн. (а.с.90);

- від 26.10.2018 року на суму 38676,73 грн. (а.с.93);

- від 26.10.2018 року на суму 35736,28 грн. (а.с.96).

На підтвердження вартості наданих послуг позивач також надав копії виготовлених ним рахунків та калькуляції аеропортових зборів по обслуговуванню (а.с.76-77, 79-80, 82-83, 85-86, 88-89, 91-92, 94-95).

Згідно банківських виписок по особовому рахунку, відповідачем були проведені наступні розрахунки (а.с.99-101):

- 02.10.2018р. сплачено 73678,52 грн. з призначенням платежу "зг.рахунку №236 від 19.09.18р.";

- 12.10.2018р. сплачено 26921,51 грн. з призначенням платежу "зг.рахунків №242 від 24.09.2018р./ №241 від 19.09.2018р.";

- 20.11.2018р. сплачено 116350,45 грн. з призначенням платежу "зг.рахунків №279 від 26.10.2018р./ №282 від 26.10.2018р.".

Вартість неоплачених відповідачем послуг склала 57459,52 грн.

За вказаних обставин, Полтавське обласне комунальне підприємство "Аеропорт-Полтава" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД 72663,95 грн., з яких: 57459,36 грн. заборгованості за аеропортове обслуговування повітряних суден в аеропорту м.Полтава, 10170,24 грн. інфляційних, нарахованих за період січень 2019р. - вересень 2021р., 5034,35 грн. 3% річних, нарахованих за період з 20.11.2018р. по 21.10.2021р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг. Господарський договір з надання послуг укладено у спрощений спосіб на підставі актів приймання-здачі наданих послуг.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги з аеропортового обслуговування на загальну суму 274410,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-здачі наданих послуг, підписаними представниками обох сторін та завірених їх печатками.

Відповідач оплатив лише частину отриманих послуг на суму 216950,48 грн.

Перевіривши здійснені відповідачем платежі, суд встановив, що неоплаченими лишилися послуги, надані за актами приймання-здачі наданих послуг від 24.10.2018р. на суму 21723,24 та від 26.10.2018р. на суму 35736,28 грн., загальною вартістю 57459,52 грн.

Слід вказати, що позивач заявив до стягнення суму 57459,36 грн., що є його правом.

Правовідносини з надання послуг регулюються, зокрема, главою 63 ЦК України, статтею 903 якої визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи той факт, що договір сторонами не укладався та строки проведення оплати за надані послуги не погоджувалися, до розрахунків сторін слід застосовувати положення ч.2 ст.530 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд звертає увагу, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки ст.530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Слід зауважити, що вимога оформлена відповідно до положення ч.2 ст.530 ЦК України слугує підставою для виникнення обов`язку у боржника виконати зобов`язання строк виконання яких не визначено умовами договору. Тобто, до моменту закінчення визначеного ч.2 ст.530 ЦК України строку виконання отриманої боржником вимоги, майнові права кредитора не порушено.

Дотримання порядку визначеного ч.2 ст.530 ЦК України у разі відсутності обумовленого строку (терміну) виконання боржником обов`язку є важливим етапом взаємодії сторін, оскільки впливає на можливість реалізації ними інших прав, таких як: отримання компенсаційних нарахування, у разі не виконання боржником отриманої вимоги; можливості застосування строків позовної давності у разі не реалізації права кредитора на судовий захист у визначений ЦК України строк після не виконання боржником отриманої вимоги; справедливий розподіл судових витрат, в тому числі попередження їх понесення.

Частинами 1, 4 ст.13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд встановив відсутність доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату коштів за надані послуги в сумі 57459,36 грн. та відповідно отримання такої вимоги відповідачем, а також доказів вручення рахунків на оплату наданих послуг від 24.10.2018р. на суму 21723,24 та від 26.10.2018р. на суму 35736,28 грн.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України, строк повернення сплачених коштів за вимогами позивача щодо стягнення з відповідача 57459,36 грн. не настав, а тому майнові права кредитора не порушено, що є підставою для відмови в задоволені позову про стягнення основної суми грошових коштів.

Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19.

Оскільки судом встановлено безпідставність та передчасність заявлення до стягнення з відповідача 57459,36 грн. боргу, в задоволенні позовних вимог про стягнення 10170,24 грн. інфляційних та 5034,35 грн. 3% річних, нарахованих на вказану суму боргу, слід відмовити.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, в порядку п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.02.22

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек. з повід)