ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа №914/1972/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І.

Кравчук Н.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 11.10.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 (повний текст рішення складено 27.09.2021, м. Львів, суддя С.Б. Кітаєва)

у справі № 914/1972/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮАС-АВТО», смт. Гостомель Київської області

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про стягнення 24 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЮАС-АВТО» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи підприємця Ковалик Галини Романівни про стягнення заборгованості у розмірі 24000,00 грн. за надані послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг №КТ21-00026 від 28.01.2021 позивачем здійснено перевезення вантажу на загальну суму 29000,00 грн. За умовами п. 2 договору-заявки відповідач зобов`язувався оплатити надані послуги перевезення протягом 10 банківських днів по отриманню оригіналів документів. Як стверджує позивач, оригінали документів за договором-заявкою №КТ21-00026 від 28.01.2021 одержані відповідачем (експедитором) 15.02.2021. Оскільки відповідач оплатив здійснене позивачем перевезення лише частково, ТОВ «ДЮАС-АВТО» звернулося з позовом до суду про стягнення заборгованості у розмірі 24000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЮАС-АВТО» задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни на користь ТзОВ «ДЮАС-АВТО» 24 000,00 грн. заборгованості.

Не погоджуючись з даним рішенням суду фізична особа-підприємець Ковалик Галина Романівна подала апеляційну скаргу б/н від 11.10.2021, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було перевірено дійсного стану розрахунків між сторонами згідно з договором-заявкою № КТ21-0026 про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.01.2021 та залишено без належного реагування клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н і дати (вх. № 01-04/8471/21 від 07.12.2021), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2021 між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЮАС-АВТО» (перевізник) було укладено договір-заявку №КТ21-00026 про надання транспортно-експедиційних послуг. Згідно умов договору позивач зобов`язувався надати для завантаження вантажний автомобіль 04.02.2021, що складається з спеціалізованого тягача (номерний знак DAF НОМЕР_1 ) та напівпричепа (номерний знак - НОМЕР_2 ), для виконання транспортного перевезення вантажу (мінеральні добрива) за маршрутом м. Клайпеда, Литва - с. Квітневе, Дубенський р-н, Рівненська обл., Україна.

Відповідно до п.1 договору-заявки дана заявка при відсутності довготермінового договору між Експедитором і Перевізником має силу договору на разове перевезення. Факсимільна копія заява має юридичну силу нарівні з оригіналом.

Відповідач, договору-заявки, відповідач зобов`язувався здійснити безготівковий розрахунок з позивачем у сумі 29000,00 грн. протягом 10 днів з моменту отримання оригіналів документів по виконаному перевезенню.

Згідно СМR від 04.02.2021-18 вантажним автомобілем перевізника (позивача) було здійснено перевезення вантажу по Інвойсу No.GЕЕ від 04.02.2021 за замовленням експедитора (відповідача), відповідно до вищевказаного маршруту та виконано доставку вантажу з розвантаження у місці призначення 09 лютого 2021, про що свідчить відповідний запис у СМR.

Позивач стверджує, що усі оригінали документів стосовно наданих послуг перевезення, а саме: 2 оригінали Договору-заявки, 2 оригінали Акту надання послуг №44 від 09.02.21р., 1 оригінал Рахунку на оплату №44 від 04.02.21, 2 оригінали СМR 04/02/2021-18 та оригінал ЕА №UA205050/2021/008957, ним були надіслані відповідачу, згідно накладної Нової пошти №2540 від 12.02.2021, що підтверджується Специфікацією до акту наданих послуг ТОВ Нова Пошта №НП-004971841 від 20.02.21. Відповідач отримав повний пакет оригіналів документів 15.02.2021.

12.03.2021 відповідачем було здійснено часткову оплату, в сумі 5000,00 грн. з призначенням «оплата за транспортні послуги згідно рахунку №44 від 04.02.2021 без ПДВ».

Позивач направляв на адресу відповідача претензію Вих. №1/1603 від 16.03.2021, з вимогою оплатити заборгованість. Проте, дана претензія залишена без відповіді та належного реагування.

Позов заявлено про стягнення заборгованості за договором-заявкою №КТ21-00026 про надання транспортно-експедиційних послуг від 28 січня 2021 року у розмірі 24000,00 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами положень ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт надання позивачем відповідачу транспортно-експедиційних послуг на підставі договору заявку №КТ21-00026 від 28.01.2021 на суму 29 000,00 грн. останнім (апелянтом) не заперечується.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач розрахувався перед позивачем в повному обсязі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 24000,00 грн. за надання транспортно-експедиційних послуг, згідно договорузаявки №КТ21-00026 від 28.01.2021.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не задоволив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`яжу із зайнятістю представника не можуть бути підставою для скасування рішення у даній справі. Адже, згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта в порядку ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни б/н від 11.10.2021 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 22.09.2021 у справі № 914/1972/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя Н.М. Кравчук