РІШЕННЯ

Іменем України

04 січня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1098/21
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) №927/1098/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс -Агро",

вул. Соборна, 2-а, м. Рівне, 33024;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро»,

вул. Перемоги, 9-а, с. Семенівка, Менський р-н, Чернігівська обл., 15662;

про стягнення 35400 грн;

без виклику представників сторін;

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріанекс -Агро" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро» про стягнення 26400 грн - суми попередньої оплати.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

Зокрема, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення ухвали № 429.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Таким чином, у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини рішення судом ухвалюється 04.01.2022.

Позиції учасників справи. Заяви та клопотання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 798ТА від 30.11.2020.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для виникнення зобов`язань Відповідача по поверненню коштів.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору поставки,

- рахунку-фактури,

- платіжних доручень,

-товарно-транспортних накладних,

- видаткових накладних,

- оборотно-сальдової відомості,

- претензії.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно -правове обґрунтування.

30.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріанекс-Агро» (далі - Покупець) укладено договір поставки № 798ТА (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору:

п. 1.1. На умовах і в порядку, передбаченими даним Договором, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

п. 2.1. Сторони погодили наступну кількість Товару: 100 тон +/-. Остаточна кількість поставленого Товару вказується у видаткових накладних.

п. 3.1. Поставка здійснюється до 30.12.2020 виключно на умовах терміну FCA, склад с. Семенівка, Менський р-н, Чернігівська обл., відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС-2010.

п. 4.1. Ціна однієї тони Товару становить 6000 грн з ПДВ.

п. 4.2. Загальна вартість Договору становить 600000 грн з ПДВ.

п. 4.3. Покупець здійснює попередню оплату партії Товару після отримання рахунку до моменту поставки такої партії. Покупець має право здійснити попередню оплату загальної вартості Договору на підставі рахунку або Договору.

п. 9.1. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором, у тому числі щодо обміну оригінальних бухгалтерських документів.

30.11.2020 Постачальником виставлено рахунок - фактуру № СФ-0000141 на суму 600000 грн.

Платіжними дорученнями № 2860 від 30.11.2020 на суму 300000 грн, № 2913 від 04.12.2020 на суму 150000 грн Покупець здійснив оплату товару на загальну суму 450000 грн.

Відповідач відповідно до товарно-транспортних накладних № 027694 від 09.12.2020, № 309511 від 15.12.2020, видаткових накладних № РН-0000030 від 09.12.2020 на суму 138480 грн, №РН-0000032 від 15.12.2020 на суму 137760,00 грн поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 276240 грн.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що відповідачем фактично поставлено товар на загальну суму 423 600 грн.

Листом № 0410/21 від 04.10.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати в розмірі 26400 грн протягом п`яти банківських днів з дня отримання даної досудової вимоги.

Відповідач вказані кошти не повернув.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За своєю юридичною природою, укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦУ України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст.693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання умов Договору здійснено попередню оплату вартості Товару в сумі 450000 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями.

Відповідно до видаткових накладних № РН-0000030 від 09.12.2020, № РН-0000032 від 15.12.2020 та товарно-транспортних накладних від 09.12.2020, від 15.12.2020 відповідач поставив, а позивач прийняв Товар на загальну суму 423 600 грн.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач у позовній заяві підтвердив ту обставину, що відповідачем було поставлено товар згідно з Договором в загальній кількості 70,6 тон на суму 423 600 грн.

Отже, вартість непоставленого товару складає 26 400 грн.

Відповідач відповіді на вимогу позивача про повернення суми передплати не надав, суму передплати не повернув.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78,79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс - Агро» підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26400 грн попередньої оплати.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір в сумі 2700 грн покладається на відповідача.

Позивачем заявлено до стягнення 9000 грн судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).

Як убачається із заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач просить стягнути 9000 грн витрат.

В якості доказів понесення витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 01.06.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріанекс-Агро» та Адвокатським об`єднанням «Кобра», акт наданих послуг № 1 від 05.11.2021.

Відповідно до Акта наданих послуг № 1 від 05.11.2021 протягом строку дії Договору Адвокатським об`єднанням були надані наступні послуги:

20.09.2021 консультація щодо можливості захисту прав клієнта в суді в зв`язку із непоставкою товару згідно договору поставки № 798ТА від 30.11.2020 - 3 год;

23.09.2021 вивчення положень матеріального та процесуального права, в частині, необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції, 2 год;

27.09.2021 вивчення, аналіз наявних у клієнта документів, організація збору додаткових документів (доказів). Погодження предмету та суми позовних вимог. Консультація. Погодження правової позиції з клієнтом, 5 год;

04.10.2021 направлення відповідачу досудової вимоги, 2 год.;

22.10.2021 підготовка позовної заяви та оформлення додатків до позову. Консультація. Погодження правової позиції, 3 год.

Сторони погодили гонорар Адвоката за надану правову допомогу у розмірі 9000 грн (всього 15 год.*600 грн (за год)).

Розглянувши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Визначені у акті такі види послуг, як консультація щодо можливості захисту прав клієнта в суді (20.09.2021); вивчення положень матеріального та процесуального права, в частині, необхідній для повного та належного захисту прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта (23.09.2021); вивчення, аналіз наявних у клієнта документів, організація збору додаткових документів (доказів),погодження предмету та суми позовних вимог, консультація, погодження правової позиції з клієнтом (27.09.2021), консультація, погодження правової позиції (22.10.2021) є ідентичними, а відтак не потребують витрачання великої кількості часу.

Враховуючи вищезазначене суд виходить з наступного:

- даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку зі стягненням заборгованості і спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, а тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають;

- матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час для підготовки позову;

- для Адвоката дана справа є звичайним розрахунковим спором, де адвокат мав дослідити підстави для стягнення оспорюваної суми.

На підставі приписів ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, з огляду на наведені положення чинного законодавства, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріанекс - Агро», код 35567492 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро», код 38166599 про стягнення 26400 грн попередньої оплати задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро», код 38166599 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріанекс - Агро», код 35567492, 26400 грн попередньої оплати, 2270 грн судового збору, 3000 витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен