ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4532/21

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8)
до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 20134,43 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 20134,43 грн., з яких: страхове відшкодування у розмірі 18507,23 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 1627,20 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - для подання відповіді на відзив, а відповідачу - заперечення на відповідь на відзив. Окрім того, зазначеною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань від учасників про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України на адресу суду не надходило.

30.11.2021 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №28214).

Дослідивши вищевказаний відзив на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Главою 1 Розділу III ГПК України регулюються питання щодо письмових заяв учасників справи. При цьому в кодексі диференційовано заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань.

Відповідно до статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з частиною 5, 6 статті 165 ГПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Натомість судом встановлено, що до поданого відзиву на позовну заяву всупереч вищевказаних процесуальних приписів відповідачем не додано доказів його направлення на адресу інших учасників справи. При цьому, суд зауважує, що пунктом 5 ухвали господарського суду Харківської області від 24.11.2021 встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять календарних днів з дня отримання вказаної ухвали для подання відзиву на позов та зазначено про необхідність надіслання відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів позивачу та третій особі одночасно з надісланням такого відзиву до суду. Окрім того, зазначено про необхідність невідкладного надання доказів такого надіслання суду.

Згідно вимог статті 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, відзив на позовну заяву (вх. №28214 від 30.11.2021) в силу приписів статті 170 ГПК України, підлягає залишенню судом без розгляду.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, а тому суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Згідно із частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.

23.09.2020 в м. Харкові, по провулку Фінському, 2 близько 08 години 45 хвилин, виникла дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 здійснив стоянку, залишивши транспортний засіб, не вживши всіх заходів допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований попереду автомобіль "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 , що мало наслідком спричинення механічних пошкоджень та виникнення матеріальних збитків.

Відповідно до відповіді від НПУ за ідентифікатором картки ДТП в системі НПУ 558239 вбачається, що транспортними засобами, які брали участь у вищевказаній ДТП є "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , назва підприємства власника транспортного засобу учасника ДТП - Військова частина НОМЕР_1 та "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дзержинського районного суду м. Києва від 02.11.2020 притягнуто ОСОБА_1 , що є контрактником у Військовій частині НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 23).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в АТ "СГ "ТАС" згідно полісу АР/8508125, що діяв на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 24).

23.09.2020 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України від потерпілої ОСОБА_2 , яка є власником автомобіля "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 , надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та відповідна заява про виплату відшкодування шкоди (а.с. 16-18).

Окрім того, із матеріалів справи слідує, що Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до ФОП Шаповалова В.І. із дорученням на виконання робіт по справі №71022, що пов`язані із дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до Звіту №943 від 02.11.2020, складеного ФОП Шаповаловим В.І., а також ремонтної калькуляції №943/20 від 02.11.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу та ПДВ на запчастини склала 19826,73 грн., без ПДВ 18507,23 грн. (а.с. 25-29).

За результатами проведених ФОП Шаповаловим В.І. за дорученням Моторно (транспортного) страхового бюро України робіт складено та підписано Акт виконаних робіт від 02.11.2020 та оформлено рахунок №424 на оплату у розмірі 1627,20 грн.

Відповідно до наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України №1 від 26.11.2020, а також довідки №1 від 26.11.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до сплати ОСОБА_2 у зв`язку із настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди склала 18507,23 грн. (а.с. 34).

Загальний розмір витрат Моторно (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 20134,43 грн., з яких: страхове відшкодування у розмірі 18507,23 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 1627,20 грн., які було сплачено позивачем відповідно до платіжних доручень №2544751 від 18.11.2020 та №2545089 від 01.12.2020 (а.с. 33).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що на момент настання страхової події, а саме дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 під керуванням якого знаходився транспортний засіб "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 був контрактником у Військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому, на момент настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу автомобіля "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є підставою для відшкодування страхового відшкодування у розмірі 18507,23 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 1627,20 грн., які залишилися з боку відповідача не сплаченими.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що до страховика за договором майнового страхування після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальними положеннями про відшкодування шкоди, закріпленими в положеннях статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд також звертає увагу на те, що володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено судом, постановою Дзержинського районного суду м. Києва від 02.11.2020 притягнуто ОСОБА_1 , що є контрактником у Військовій частині НОМЕР_1 та під керуванням якого знаходився автомобіль "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 , що належить Військовій частині НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності внаслідок порушення правил дорожнього руху та спричинення механічних пошкоджень автомобілю "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 .

Частиною 6 статті 75 ГПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , яка є власником автомобіля "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в АТ "СГ "ТАС" згідно полісу АР/8508125, що діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас з матеріалів справи слідує, що цивільно-правова відповідальність Військової частини НОМЕР_1 при використанні транспортного засобу автомобіля "Богдан" 2251, р.н.з. НОМЕР_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із статтею 39.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є, зокрема: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України №1 від 26.11.2020, а також довідки №1 від 26.11.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до сплати ОСОБА_2 у зв`язку із настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди склала 18507,23 грн.

Відповідно до положень п. 40.3. ст. 40 Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

З наявного в матеріалах справи Звіту №943 від 02.11.2020, складеного ФОП Шаповаловим В.І., а також ремонтної калькуляції №943/20 від 02.11.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу та ПДВ на запчастини склала 19826,73 грн., без ПДВ 18507,23 грн.

Окрім того, за результатами проведених ФОП Шаповаловим В.І. за дорученням Моторно (транспортного) страхового бюро України робіт із визначення причин настання страхового випадку та розміру шкоди, що була заподіяна автомобілю "Tesla Model X", р.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було складено та підписано без будь-яких зауважень Акт виконаних робіт від 02.11.2020, виставлено рахунок №424 на оплату у розмірі 1627,20 грн.

Як вже було встановлено та зазначено судом вище, розмір витрат Моторно (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 20134,43 грн., з яких: страхове відшкодування у розмірі 18507,23 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 1627,20 грн., які було сплачено позивачем відповідно до платіжних доручень №2544751 від 18.11.2020 та №2545089 від 01.12.2020

Згідно пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортної засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наведені законодавчі приписи суд зазначає, що особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки є відповідач, що відповідає ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з вимогами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Разом з тим, з`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Окрім того, суд зауважує, що зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов є цілком обґрунтованим, доведеним матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на відповідача в розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ) страхове відшкодування у розмірі 18507,23 грн., витрати за послуги експерта у розмірі 1627,20 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "13" січня 2022 р.

Суддя Г.І. Сальнікова