ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1466/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Бебик А.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Гоцко Р.В., довіреність №831-7/21 від 22.12.2021р.;

від відповідача - Салтан Р.В., ордер №594361 від 13.12.2021р., Брайловський С.А., директор.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Аграрний фонд"

на рішення Господарського суду Одеської області від „29" вересня 2021р., повний текст якого складено та підписано „11" жовтня 2021р.

у справі № 916/1466/21

за позовом Акціонерного товариства "Аграрний фонд"

до відповідача Приватного підприємства "Брайловський"

про стягнення 1 169 280 грн.,

головуючий суддя - Щавинська Ю.М.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.01.2022р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Брайловський" про стягнення збитків у розмірі 1 169 280 грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки зерна врожаю 2020 №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору поставки зерна врожаю 2020 №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020 року свої зобов`язання не виконав та поставку зерна не здійснив, у зв`язку з чим зобов`язаний сплатити позивачу збитки розмірі 1 169 280 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2021р. у справі №916/1466/21 (суддя Щавинська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову господарський суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав як реальних збитків, так і упущеної вигоди, що свідчить про відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення. Ані в заявах по суті справи, ані в ході судових засідань представник позивача не обґрунтував, якого саме виду збитків було завдано АТ "Аграрний фонд".

Крім того, судом зазначено, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та було завчасно повідомлено про неможливість виконання господарського зобов`язання.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2021 у справі №916/1466/21 та прийняти нове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства "Аграрний фонд" про стягнення з Приватного підприємства "Брайловський" про стягнення збитків у розмірі 1 169 280,00 грн. задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що виходячи із принципу свободи договору згідно з ст. 627 ЦК України, сторони в Договорі узгодили розмір збитків і порядок їх відшкодування, в разі прострочення відповідачем виконання зобов`язання понад 10 календарних днів. Більше того, вимоги про визнання правочину недійсним повністю або частково (в т.ч. п.8.1 Договору) жодною із сторін не заявлялись, правочин в даній частині є правомірним, виходячи із положень ст. 204 ЦК України. Дані обставини визнав і суд першої інстанції.

Не зважаючи на викладене, зокрема й те, що сторони погодили як порядок відшкодування, так і розмір збитків, суд першої інстанції в порушення ст. 627 ЦК України втрутився у договірні відносини між позивачем та відповідачем, та фактично визнав п.8.1 Договору недійсним.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції при винесенні рішення порушив як ч.2 так і 3 ст. 6 ЦК України та ст. 627 ЦК України.

Крім того, скаржник зазначає, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками,завданими позивачеві полягає у тому, що внаслідок відступлення від умов Договору було завдано майнову шкоду у вигляді позбавлення позивача значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме отримання у власність пшениці м`якої 3 класу та відповідно збільшення своїх майнових активів на обсяг зерна у кількості 112, 000 тонн.

Про наявність вини відповідача свідчать два елементи:

- наявність у останнього реальної можливості діяти правомірно (відповідно до умов Договору) і попередити настання негативних наслідків (збитків);

- невжиття ним всіх необхідних заходів для недопущення протиправної поведінки та попередження настання збитку.

Також скаржник вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вин, а посилання на форс-мажорні обставини є неправомірними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 клопотання Акціонерного товариства "Аграрний фонд" про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено Акціонерному товариству "Аграрний фонд" строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2021 року у справі № 916/1466/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення Господарського суду Одеської області від „29" вересня 2021р. у справі № 916/1466/21. Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Аграрний фонд" на 20 січня 2022 року об 11:00 год.

02.12.2021 від представника Акціонерного товариства "Аграрний фонд"- Гоцко Р.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» (e-mail тел. ). Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2021 клопотання представника Акціонерного товариства "Аграрний фонд"- Гоцко Р.В. про проведення судового засідання, призначеного на 20 січня 2022р. об 11:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

15.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПП "Брайловський" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить залишити апеляційну скаргу АТ "Аграрний фонд" без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2021 без змін.

В судовому засіданні 20.01.2021 в режимі відеоконференції представник скаржника просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (Покупець) та Приватним підприємством "Брайловський" (Постачальник) було укладено Договір поставки зерна врожаю 2020 року від 27.03.2020 №36-ВП-27.03.2020, відповідно до умов якого Постачальник у визначений сторонами строк зобов`язався поставити Покупцеві зерно пшениці м`якої 3 класу в кількості не менше 112,000 тонн у строк до 01.10.2020 включно.

Згідно п. 2.6. договору поставка вважається здійсненою в момент підписання акта(ів) передавання-приймання товару на зерновому складі, визначеному згідно з п. 2.2., відповідно до умов цього договору та видачі покупцеві складської квитанції або складського свідоцтва.

Сама лише поставка товару постачальником на зерновий склад, визначений у додатку № 1 до цього договору без підписання відповідних акта(ів) передавання-приймання та видачі покупцеві складської квитанції або складського свідоцтва не є належним виконанням договору щодо поставки товару.

Відповідно до п. 5.1. договору остаточний розрахунок з постачальником за товар проводиться покупцем самостійно, безготівково в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Ціна за одиницю товару та загальна ціна договору встановлюються відповідно до змін у кон`юнктурі ринку товару на момент фактичного виконання постачальником своїх зобов`язань з поставки товару (партії товару) покупцеві у строки, зазначені в додатку № 1 до цього договору (п.5.2. договору).

Загальна вартість поставленого товару (партії товару) з урахуванням ПДВ визначається за наступною формулою: загальна вартість поставленого товару (партії товару) = ціна товару х кількість тонн фактично поставленого товару. Ціна товару = ціна за 1 тонну товару на инку (ринкова ціна). У разі, якщо постачальник здійснює поставку товару двома або більше партіями, то загальна вартість поставленого товару розраховується як сума вартостей кожної партії поставленого постачальником товару з урахуванням дати кожної поставки (п.5.3. договору).

За умовами п. 5.4. договору сторони зобов`язались складати та підписувати відповідні додаткові угоди, в яких відображатиметься вартість кожної партії товару, що поставлятиметься за цим договором.

Відповідно до п. 5.6. договору остаточний розрахунок за товар покупець зобов`язується сплатити протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди з остаточним розрахунком вартості товару, але в будь-якому випадку тільки після здійснення постачальником фактичної поставки (передачі права власності) товару в кількості, визначеній у додатку № 1 до цього договору, підписання відповідних актів передавання - приймання та надання постачальником документів, передбачених п. 4.2 цього договору.

За умова п.8.1. договору сторони дійшли до взаємної згоди, що у разі порушення зобов`язання постачальника щодо передачі товару у встановлений строк також настають, зокрема, такі правові наслідки, встановлені цим договором: постачальник зобов`язаний протягом 10 календарних днів після настання строку передачі товару, встановленого у додатку № 1 до цього договору згідно пп. 2.1.2 договору, відшкодувати покупцю понесені ним збитки.

Сторони також дійшли до взаємної згоди, що у зв`язку з невиконанням постачальником умов цього договору щодо поставки (передачі) товару покупцю розмір збитків покупця складає 150 % вартості товару, який мав бути поставлений за цим договором згідно умов, вказаних у додатку № 1 до цього договору, розрахованої від ціни, визначеної в довідці Аграрної біржі/або іншої Товарної біржі, визначеної покупцем, про ціни на зернові культури врожаю 2020 року, що діяли на останній день поставки (вказаний у додатку № 1 до цього договору).

Підписанням цього Договору Сторони погоджуються з таким порядком відшкодування та розміром збитків, які підлягають відшкодуванню.

Відповідно до п. 9.1. договору сторони звільняються від відповідальності (повністю або частково) за неналежне виконання зобов`язань унаслідок обставин непереборної сили або стихійного лиха (форс-мажор). У цьому разі термін виконання зобов`язань переноситься відповідно до терміну дії зазначених обставин, про що укладається додаткова угода до цього договору.

Сторона, для якої склалися такі умови, повинна не пізніше 5 (п`яти) календарних днів повідомити іншу сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань (п.9.2. договору).

Обставини непереборної сили або стихійного лиха (форс-мажор) підтверджуються документом (сертифікатом), виданим Торгово-промисловою палатою України (п.9.3. договору).

Згідно п. 9.4. договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення даних обставин непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на дані обставини.

У відповідності до п. 9.5. договору якщо обставини непереборної сили діють більше одного місяця, то такий факт підтверджується Торгово-промисловою палатою України і кожна зі сторін вправі розірвати договір в односторонньому порядку, попередньо за 10 днів повідомивши про це іншу сторону.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в результаті несприятливих погодних умов на землях ПП "Брайловський" Ширяївського району Одеської області загинули посіви зерна, у підтвердження чого відповідачем надано суду довідку Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 02.06.2020 №1304/09 (а.с.60), акт загибелі озимих культур, датований 14.05.2020 роком (а.с.61), згідно якого комісія у складі директора ПП "Брайловський", депутата Ширяївської ОТГ, обліковця та працівника ПП "Брайловський" під час обстеження озимих культур виявила, що у зв`язку із складними погодно-кліматичними умовами загинуло озимої пшениці на площі 190 га, озимого ячменю на площі 170 га, озимого ріпаку на площі 50 га, а також протокол №17 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій райдержадміністрації від 19.05.2020 (а.с.62-67).

Листом від 07.07.2020 №07/07 ПП "Брайловський" звернулось до АТ "Аграрний фонд" з проханням розрахуватись за мінеральні добрива не зерном пшениці, як вказано, зокрема, у договорі №36-ВП-27.03.2020 від 27.03.2020, а коштами, оскільки внаслідок складних погодно-кліматичних умов 80% озимих культур загинуло (а.с.68).

Листом від 15.07.2020 за №21-02/3/1748 (а.с.69) АТ "Аграрний фонд" повідомило ПП "Брайловський" про необхідність належного виконання своїх зобов`язань за договорами у встановлені такими договорами строки.

24.09.2020 Одеською регіональною торгово-промисловою палатою було складено висновок про загибель посіві №2003-14/521 (а.с.70-71), в якому зазначено, що надані ПП "Брайловський" документи свідчать про те, що на полях ПП "Брайловський" внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та навесні 2020 року відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме: посівів озимої пшениці на площі 190 га, посівів озимого ячменю на площі 170,00 га та посівів озимого ріпаку на площі 50,00 га.

У підтвердження настання форс-мажорних обставин, внаслідок яких відповідач був позбавлений можливості виконати зобов`язання за договором, ПП "Брайловський" також було надано суду сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати України №3100-21-0073 від 21.01.2021 (а.с.73), яким Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови, зокрема: засушливі умови восени 2019 року, дефіцит опадів, недостатнє і незадовільне зволоження ґрунту, заморозки, низька відносна вологість повітря навесні 2020 року на території Ширяєвського району Одеської області.

В обумовлений договором строк відповідачем зобов`язання з поставки товару, обумовленого договором, виконано не було. ПП "Брайловський" така обставина жодним чином не заперечується.

14.04.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №7.4.-05/3/733 від 14.04.2021 (а.с.17) про відшкодування збитків у сумі 1 169 280 грн, яка залишилась без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки зерна врожаю 2020 року від 27.03.2020 №36-ВП-27.03.2020 перед позивачем і стало підставою для останнього звернутись до Господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки висвітлені в абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюванного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Реалізуючи право на судовий захист, передбачене ст. 55 Конституцією України, ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або оспорюванного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позовні вимоги АТ "Аграрний фонд" ґрунтуються на положеннях п.8.1. договору та ст.193 ГК України та направлені на стягнення з відповідача суми збитків, нарахованої внаслідок невиконання ПП "Брайловський" зобов`язання з поставки товару.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що в силу приписів ст. 218 ГК України, ст.617 ЦК України ПП "Брайловський" підлягає звільненню від відповідальності за порушення зобов`язання за договором поставки зерна від 27.03.2020. Крім того, відповідач зазначає також про те, що позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягають збитки, не надано доказів понесення таких збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до статті 225 ГК України, яка підлягає застосуванню з огляду на правовідносини сторін, до складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як зазначалось вище, позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на п. 8.1. договору, яким сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати покупцю понесені ним збитки внаслідок порушення зобов`язання з поставки товару. При цьому сторонами було визначено розмір збитків на рівні 150% вартості товару.

Водночас, як вірно вказано судом першої інстанції, погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків жодним не нівелює обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків. У зв`язку з цим позивач повинен довести: (1) протиправність поведінки (порушення умов договору), (2) наявність збитку; (3) причинний зв`язок; (4) вину.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав як реальних збитків, так і упущеної вигоди, що свідчить про відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення. Ані в заявах по суті справи, ані в ході судових засідань представник позивача не обґрунтував, якого саме виду збитків було завдано АТ "Аграрний фонд". Не надано такі докази і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статті 617 ЦК України, статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, про невиконання ним своїх зобов`язань за відсутності вини з огляду на настання форс-мажорних обставин, що підтверджується сертифікатом про форс-мажорні обставини.

Позивач, в свою чергу, наголошує на тому, що відповідач позбавлений можливості посилатися на наявність форс-мажорних обставин внаслідок порушення порядку повідомлення про настання таких обставин.

Частиною 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

У відповідності до положень ч.2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно ст.3.3. Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5), (далі - Регламент) сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Статтею 4.1. Регламенту Торгово-промислова палата України відповідно до ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів. (ст.ст.6.1., 6.2. Регламенту)

Згідно ст.6.12. Регламенту якщо Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник після закінчення дії таких обставин має право звернутися до ТПП України/регіональної ТІІ для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі Сертифіката до дня їх закінчення.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо певного податкового та/чи іншого зобов`язання/обов`язку, виконання якого настало згідно з умовами договору, проте, таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Як зазначалось раніше, у підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідачем надано сертифікат №3100-21-0073 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили від 21.01.2021 №21/05-4 (а.с.73).

Щодо настання строку виконання зобов`язання та до моменту отримання відповідачем сертифікату №3100-21-0073, останнім листом від 07.07.2020 було повідомлено позивача про складні погодно-кліматичні умови, що спричинило загибель врожаю.

У відповідь на лист АТ "Аграрний фонд" листом від 15.07.2020 №21-02/3/1748 (а.с.69) було повідомлено відповідача про можливість останнім виконати зобов`язання з поставки за рахунок інших полів постачальника.

В подальшому, листом від 30.09.2020 №30/09 (а.с.74) відповідачем було повідомлено про неотримання потрібного врожаю, за наслідком збирання соняшника, для здійснення розрахунків. Крім того, у вказаному листі відповідачем також було повідомлено, що збір врожаю озимої пшениці за результатом посівної компанії дасть можливість розрахуватись в 2021 році.

При цьому у вказаному листі відповідачем також було повідомлено позивача про отримання висновку про загибель посівів, а також про те, що сертифікат про форс-мажорні обставини буде отримано після 01.10.2020.

За таких обставин, колегія судді погоджується з вірним висновком суду, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та було завчасно повідомлено про неможливість виконання господарського зобов`язання.

Крім того, враховуючи положення п.9.3. договору, якими визначено, що обставини непереборної сили або стихійного лиха (форс-мажор) підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України, встановлений п. 9.2. договору п`ятиденний строк повідомлення сторони про настання і припинення обставин не може бути пов`язаний тільки з датою, коли стало відомо про такі обставини, а фактично пов`язується з датою отримання підтвердження настання та припинення таких обставин, засвідченого у відповідності до Регламенту та ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженого процесуального акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. "в" ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Аграрний фонд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2021р. у справі №916/1466/21 без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „21" січня 2022 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький