УХВАЛА

м. Київ

13.01.2022Справа № 910/21530/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 13 грудня 2021 року на дії державного виконавця у справі № 910/21530/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 321 336,58 грн та виселення з орендованого приміщення,

за участю представників:

скаржника (позивача): не з`явився;

відповідача: не з`явився;

органу ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 321 336,58 грн за договором про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 10 травня 2011 року № 903/ТРМ-09-11 та виселення з орендованого приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2015 року (суддя Якименко М.М.) у справі № 910/21530/15 позов задоволено, зокрема, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" 205 323,53 грн боргу з орендної плати, 6 301,57 грн боргу за спожиту теплову енергію, 101 802,55 грн інфляційних втрат, 7 908,93 грн 3% річних, 7 644,73 грн судового збору.

12 жовтня 2015 року на виконання вказаного рішення про стягнення з відповідача зазначених коштів судом видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 вересня 2021 року (суддя Мельник В.І.) замінено позивача в справі № 910/21530/15 - акціонерне товариство "К.Енерго", його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - Товариство), замінено сторону в справі № 910/21530/15 під час примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2015 року в справі № 910/21530/15 - акціонерне товариство "К.Енерго", його правонаступником - Товариством.

16 грудня 2021 року до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства від 13 грудня 2021 року № 13-2/12 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ), в якій скаржник просив: визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу з винесення у виконавчому провадженні № 52516568 постанови від 8 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати зазначену постанову.

За результатом повторного автоматизованого розподілу, призначеного в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , вказану скаргу передано для розгляду судді Павленку Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 грудня 2021 року розгляд скарги Товариства від 13 грудня 2021 року на дії державного виконавця у справі № 910/21530/15 призначено до розгляду на 13 січня 2022 року.

12 січня 2022 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Відділу від 5 січня 2022 року № 1335 щодо поданої Товариством скарги разом із матеріалами виконавчого провадження № 52516568.

Скаржник, сторони у даній справі, а також Відділ про дату, час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

Відповідно до частини 2 частини 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги встановлений частиною 1 статті 341 ГПК України присічний строк, передбачений для розгляду вказаної скарги, суд дійшов висновку про її розгляд без участі представників скаржника, боржника та Відділу.

Розглянувши подану Товариством скаргу на дії державного виконавця у справі № 910/21530/15, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана скарга, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду цієї скарги, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу Хайдарі Рустамом Рахмановичом від 4 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52516568 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12 травня 2015 року № 910/21530/15.

8 червня 2017 року державним виконавцем Відділу Вересом Василем Володимировичем винесено постанову про арешт майна боржника. Однак цей же день - 8 червня 2017 року, вказаним державним виконавцем також винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови.

В обґрунтування своєї скарги Товариство посилалося на те, що державний виконавець Відділу не вчинив усіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2015 року № 910/21530/15, зокрема, у частині виявлення рахунків боржника. Товариство також вказувало на порушення державним виконавцем Відділу приписів частини 8 статті 48 Закону, оскільки останнім не проводились перевірки майнового стану боржника у передбачені строки. Крім того, державним виконавцем Відділу, за доводами скаржника, не дотримано та не враховано правових висновків Верховного Суду. На думку скаржника, недостатність вчинення всіх виконавчих дій призвела до помилкового висновку про відсутність у боржника майна, на яке могло бути звернено стягнення за виконавчим документом, у зв`язку з чим виконавчий документ було повернуто з порушенням пункту 2 частини 1 статті 37 Закону.

Разом із цим, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 52516568, належним чином засвідчені копії яких були надані Відділом супровідним листом від 5 січня 2022 року № 135, суд встановив, що 4 січня 2022 року начальником Відділу Нідченком Дмитром Євгеновичем проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 52516568, за результатами якої вищевказаною посадовою особою винесено відповідну постанову від цієї ж дати. Даною постановою оскаржувані дії старшого виконавця Відділу Вереса В.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 52516568 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статей 18, 48 Закону; оскаржувану постанову про повернення виконавчого документу від 8 червня 2017 року скасовано; зобов`язано головного державного виконавця Відділу Удавіцьку Євгенією Валентинівну вжити заходів щодо усунення виявлених порушень у строк до 14 січня 2022 року.

5 січня 2022 року державним виконавцем Відділу Задорожною Тетяною Андріївною винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 52516568.

10 січня 2022 року державним виконавцем Відділу Удавіцькою Є.В. винесено постанову, якою постанову державного виконавця Відділу Вереса В.В. про повернення виконавчого документу стягувачу від 8 червня 2017 року скасовано.

Відповідно до частин 2, 3 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 74 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки дії державного виконавця Відділу, які скаржник просив визнати неправомірними, постановою начальника Відділу Нідченка Д.В. від 4 січня 2022 року вже визнано такими, що вчинені з порушенням Закону, а оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 8 червня 2017 року скасовано постановами начальника Відділу Нідченка Д.В. від 04 січня 2022 року та постановою головного державного виконавця Відділу Удавіцькою Є.В. від 10 січня 2022 року, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищевказаної скарги.

Відповідно до частин 1 та 5 стаття 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 341 ГПК України.

З наявних у справі матеріалів виконавчого провадження № 52516568 вбачається, що оскаржувана постанова державного виконавця Відділу Вереса В.В. про повернення виконавчого документа від 8 червня 2017 року була направлена стягувачу - публічному акціонерному товариству "Київенерго", супровідним листом Відділу від 8 червня 2017 року.

Згідно з положеннями статті 52 ГПК України у разі заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Однак у матеріалах даної справи, а також в матеріалах виконавчого провадження № 52516568 відсутні будь-які докази того, що публічне акціонерне товариство "Київенерго" або акціонерне товариство "К.Енерго" не погоджувалися з оскаржуваними діями державного виконавця та відсутні докази оскарження винесеної ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 8 червня 2017 року.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що Товариство стало правонаступником позивача лише 10 вересня 2021 року на підставі відповідної ухвали суду, тобто через 4 роки і три місяці після вчинення оскаржуваних дій та винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, твердження Товариства про те, що воно вправі оскаржувати вказані дії державного виконавця та постанову про повернення виконавчого документа від 8 червня 2017 року, у зв`язку з тим, що дізналося про дані дії та постанову лише 6 грудня 2021 року, є необґрунтованими, оскільки наслідки неподання скарги попереднім стягувачем протягом встановленого 10-денного строку зберігають свою чинність і для Товариства, як правонаступника, на підставі частини 2 статті 52 ГПК України.

Обгрунтовуючи свою скаргу, Товариство посилалося на те, що оскаржувані дії та постанова державного виконавця порушують його права, як правонаступника позивача, на отримання коштів, присуджених судом.

Підставою для заміни первісного позивача у цій справі на його правонаступника - Товариство, стало підписання останнім акту приймання майна на аукціоні від 2 серпня 2021 року.

Водночас у додатку № 1 до вищевказаного акту прямо встановлено, що за всіма сумами заборгованостей, які має товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕО-107" перед акціонерним товариством "К.Енерго" за договором № 903/ТРМ-09-11, права на які набуло Товариство, вже є рішення суду, однак виконавчі провадження на дату підписання цього додатку та акту по них не відкрито, або строки на подання виконавчого документа пропущені чи виконавчі документи втрачені.

Враховуючи те, що оскаржувані дії державного виконавця Відділу та постанова про повернення виконавчого документа від 8 червня 2017 року були вчинені задовго до вступу Товариства в дану справу, беручи до уваги збереження наслідків неподання скарги попереднім стягувачем протягом строку, встановленого Законом, а також, зважаючи на зміст додатку № 1 до акту придбання майна на аукціоні від 2 серпня 2021 року щодо стану виконавчих проваджень по заборгованостям, в яких набув прав скаржник, суд дійшов висновоку про необґрунтованість тверджень Товариства, що такі дії та оскаржувана постанова порушують його права як правонаступника попереднього стягувача.

Крім того, відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги господарський суд постановляє ухвалу, в якій або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця неправомірними, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. Отже, норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби або приватних виконавців. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2021 у справі № 905/64/15.

Враховуючи вищевикладене, вимога Товариства саме про скасування постанови державного виконавця суперечить приписам вказаної норми.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої Товариством скарги.

На підставі викладеного та керуючись статями 234, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" від 13 грудня 2021 року на дії державного виконавця у справі № 910/21530/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про стягнення 321 336,58 грн та виселення з орендованого приміщення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 17 січня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко