Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022Справа № 910/12655/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою в.о. керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації

до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаград ЛТД"

про стягнення 788 416,75 грн. за договором банківської гарантії

представники сторін:

прокурор: Дергунов Д. С.

від позивача: Хворост Д. Г.

від відповідача: Єфремов І. В.

від третьої особи: не зявився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернувся в.о.керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації (далі - Департамент капітального будівництва, позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" (далі - АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень", відповідач) про стягнення грошових коштів за банківською гарантією у сумі 788 416,75 грн.

У обґрунтування позову прокурор зазначив, що відповідачем були порушені взяті на себе гарантійні зобов`язання (якими забезпечувалось виконання договору підряду № 21б-19 від 04.04.2019, укладеного Департаментом капітального будівництва з ТОВ "Мегаград ЛТД"), в частині виплати суми гарантії, обумовленої сторонами у договорі.

У позові прокурор просив стягнути з АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" на користь Департаменту капітального будівництва банківську гарантію у сумі 788 416,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 за клопотанням відповідача до розгляду справи було залучене в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаград ЛТД" (далі - ТОВ "Мегаград ЛТД", третя особа).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що підстав для сплати гарантійного забезпечення немає, оскільки вимога Департаменту капітального будівництва від 02.12.2020, із якою позивач звернувся до відповідача, не була підписана уповноваженою на те особою. Крім того, позивачем не було доведено факту настання гарантійного випадку.

Представник третьої особи - ТОВ "Мегаград ЛТД" по суті позову надав письмові пояснення, в яких вказав, що у позові слід відмовити, оскільки за відсутності вини підрядника у порушенні зобов`язання за договором підряду гарантія виплаті не підлягає. Також вважав, що позов прокурора необхідно залишити без розгляду у зв`язку з поданням позовної заяви особою (прокурором), яка не має права на вчинення таких дій.

Розглянувши доводи третьої особи щодо повноважень прокурора на звернення до суду з даним позовом, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, викладеним у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Прокурор зазначає, що пред`явлення даної позовної заяви в інтересах держави в особі Департаменту капітального будівництва викликане винятково захистом порушених інтересів держави, оскільки предметом спору є стягнення суми банківської гарантії через неналежне виконання зобов`язання принципалом, що фінансується за кошти обласного бюджету.

Так, відповідно до п. 1 Положення про Департамент капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 06.04.2020 № 345/5-20 (далі - Положення), передбачено, що Департамент є структурним підрозділом Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 8, 16 Положення Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, та у порядку самопредставництва юридичної особи може брати участь у якості позивача, відповідача, третьої особи, тощо у справах, що розглядаються судами. Отже, Департамент капітального будівництва є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах (компетентним органом).

Однак, як встановлено судом, указаним суб`єктом господарювання не вжито належних заходів щодо стягнення суми банківської гарантії, що призводить до порушення економічних інтересів держави, необхідність захисту яких відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, покладено на прокуратуру.

При цьому прокурору достатньо дотриматись порядку, визначеного статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа Департаменту капітального будівництва від 04.06.2021 № 425/0/230-21-01/2, адресованого Донецькій обласній прокуратурі, Департамент утримується за рахунок коштів спеціального фонду Державного бюджету України, джерелами формування спеціального фонду у частині доходів є кошти, передбачені у вартості будівництва на утримання служб замовника та інші надходження, не заборонені законодавством. Проте, у кошторисі Департаменту капітального будівництва на 2021 рік через брак коштів власних надходжень не передбачено видатків на сплату судового збору по об`єктах фінансування.

Тобто, незважаючи на обізнаність Департаменту із порушеннями вимог законодавства при використанні бюджетних коштів, стягнення грошових коштів банківської гарантії не здійснено через відсутність у Департаменту коштів.

Отже, нездійснення захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом полягає у тому, що Департаментом капітального будівництва заходи щодо стягнення банківської гарантії, окрім направлення вимоги щодо сплати грошового забезпечення, не вживались.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 27.07.2021 Костянтинівською окружною прокуратурою, на виконання доручення Покровської окружної прокуратури від 01.07.2021, було повідомлено Департамент капітального будівництва про представництво інтересів держави у спорі про стягнення коштів банківської гарантії. У відповідь на цей лист Департамент капітального будівництва вказав, що повністю підтримує захист прокуратурою інтересів держави у суді, проте, власного наміру звернутись із відповідним позовом до суду Департамент не висловив (лист від 28.07.2021).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що прокурором дотримано визначений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок звернення до суду з позовом в інтересах держави, тоді як компетентний орган не здійснив захисту таких інтересів при наявності відповідних повноважень.

Під час розгляду справи по суті прокурор заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник позивача - Департамент капітального будівництва у судовому засіданні позов також підтримав, просив його задовольнити з підстав, визначених прокурором, вказав, що факт неналежного виконання принципалом (підрядником) основного зобов`язання був доведений у судовому порядку. Також зазначив, що банк (гарант) дійшов помилкового висновку про підписання вимоги неуповноваженою особою, про що свідчать наявні у справі докази.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відкласти розгляд справи до прийняття остаточного рішення Верховним Судом у справі № 910/10462/20, у задоволенні якого судом було відмовлено з підстав його необгрунтованості. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи з тих самих підстав, у якому судом також було відмовлено.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що 04.04.2019 між Департаментом капітального будівництва (замовник) та ТОВ "Мегаград ЛТД" (підрядник) був укладений договір підряду № 21 б-19 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи по об`єкту: «Капітальний ремонт житлового будинку (відновлення) по вул. Молодіжна, 20 у місті Авдіївка, 2 черги» (коригування) 1 черга», а замовник прийняти та оплатити такі роботи відповідно до проектно-кошторисної документації (п. 1.1).

Відповідно до п. 3.1 договору обсяг, вартість та термін виконання робіт визначаються прикладеними до договору графіком виконання робіт і договірною ціною, які є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна складає 26 280 558,34 грн.

Виконання зазначеного договору підряду ТОВ "Мегаград ЛТД" (принципалом) перед Департаментом капітального будівництва (бенефіціаром) було забезпечене банківською гарантією № 5867/19-ГВ від 02.04.2019, виданою АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" (гарант).

За вказаною банківською гарантією гарант зобов`язується безумовно та безвідклично за першою письмовою вимогою виплатити бенефіціару суму, що складає 788 416,75 грн., протягом 5 банківських днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, підписаної уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, без необхідності для нього обгрунтовувати свою вимогу, за умови, що в тексті буде зазначено, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань, які передбачені договором, та що мав місце один або декілька з нижчезазначених випадків:

а) порушення принципалом з його вини строків виконання робіт, передбачених договором про закупівлю;

б) неповернення або порушення принципалом строків повернення невикористаних коштів авансу або попередньої оплати, передбачених договором про закупівлю, у випадку її надання;

в) не надання або несвоєчасне надання принципалом бенефіціару документів, передбачених договором про закупівлю.

Письмова вимога бенефіціара повинна бути надана гаранту не пізніше 31.12.2020 включно. Письмова вимога бенефіціара про оплату направляється гаранту рекомендованим листом або кур`єрскою поштою.

Зобов`язання гаранта перед бенефіціаром за цією гарантією обмежується загальною сумою, що не перевищує гарантійну суму та закінчується повністю і автоматично 31.12.2020.

Гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє до 31.12.2020 включно. Будь-яка вимога повинна бути отримана гарантом не пізніше вищевказаної дати, після настання якої ця гарантія втрачає чинність незалежно від того, чи буде вона повернута для анулювання, чи ні. Всі вимоги за цією гарантією мають бути надані до або на дату закінчення її дії. У протилежному випадку гарант звільняється від будь-яких зобов`язань за цією гарантією. Зобов`язання гаранта закінчуються також у разі закінчення строку дії гарантії.

Як встановлено судом, 03.12.2020 у зв`язку з настанням гарантійного випадку позивач звернувся до банку з вимогою від 02.12.2020 про сплату коштів гарантії, яка була підписана в.о. директора Департаменту капітального будівництва Семененко Д. Розглянувши вказану вимогу АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" листом від 11.12.2020 відмовив у її задоволенні, у зв`язку із тим, що вона не відповідає умовам гарантії, оскільки її було підписано неуповноваженою особою.

Також 28.12.2020 Департамент капітального будівництва повторно направив банку вимогу про сплату гарантійних коштів, підписану директором Департаменту капітального будівництва Винокуровим Ю. Проте, у вказаній вимозі банк також відмовив позивачу листом від 13.01.2021, вважаючи її передчасною, оскільки обставини настання гарантійного випадку були предметом судового розгляду справи № 910/10462/20, у якій рішення ще не прийняте.

Отже, спір між сторонами виник з приводу наявності (відсутності) підстав для сплати відповідачем суми банківської гарантії на користь позивача у правовідносинах за договором банківської гарантії.

За змістом частини першої статті 546 ЦК України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 9 п. 3 Розділу І "Загальні положення" (далі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Гарантія може бути відкличною або безвідкличною. Безвідклична гарантія - це гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов (пункт 2 Положення).

Відповідно до ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до частини другої 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

Згідно з частиною 2 статті 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до ч. 1 статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Таким чином, підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ця вимога бенефіціара має бути письмовою та має відповідати умовам, передбаченим у самій гарантії.

Згідно з п. 62 Положення бенефіціар для отримання платежу за гарантією подає до банку-гаранта безпосередньо або через банк бенефіціара (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу за гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Банк бенефіціара (резидент) після отримання від банку-гаранта платежу за гарантією:

1) зараховує кошти на поточний або розподільчий рахунок бенефіціара, якщо в банку відкрито рахунок, або

2) здійснює переказ коштів за реквізитами, отриманими від бенефіціара, або банку бенефіціара, або іншого авізуючого банку, якщо бенефіціару відкрито рахунок в іншому банку (п. 63 Положення).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 904/1156/19.

Як вже встановлено судом, позивач (бенефіціар) 03.12.2020 звернувся до відповідача (гаранта) з вимогою (перша вимога № 1083/0/230-20-01/2 від 02.12.2020) про виплату коштів за банківською гарантією, яка була підписана виконуючим обов`язки директора департаменту Семененко Д.

Відмовляючи у виплаті коштів за першою вимогою позивача, АТ "Банк Інвестицій та Заощаджень" вказав, що вимога Департаменту капітального будівництва № 1083/0/230-20-01/2 від 02.12.2020 була підписана неуповноваженою особою (в.о. директора департаменту Семененко Д.). Вказану відмову суд вважає протиправною з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 Положення про Департамент капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 99/5-19 від 04.02.2019, Департамент капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації є структурним підрозділом облдержадміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації, підпорядкований голові облдержадміністрації, а також підзвітний та підконтрольний Міністерству розвитку громад та територій України (далі - Мінрегіон) і в межах області забезпечує реалізацію державної політики у галузі будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11, п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні підрозділи і несуть персональну відповідальність перед головами відповідних державних адміністрацій за виконання покладених на ці підрозділи завдань.

Відповідно до п. 13 Положення директор Департаменту має заступників, які призначаються на посаду та звільняються з посади директором Департаменту відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики "Щодо тимчасового виконання обов`язків відсутнього працівника" від 17.10.2016 тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) по підприємству, установі, організації. Згідно із роз`ясненням Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 29.12.1965 № 30/39 "Про порядок оплати тимчасового заступництва" (зі змінами), що діє в Україні на підставі постанови Верховної Ради України від 12.09.91 р. "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР", тимчасовим заміщенням вважається виконання службових обов`язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю.

У матеріалах справи наявна службова записка заступника директора департаменту - начальника планово - фінансового управління Семененко Д. В. № 17/11055/0/1-20/0.1 від 16.11.2020, відповідно до якої остання на період тимчасової непрацездатності директора департаменту капітального будівництва облдержадміністрації Винокурова Ю. О., просила погодити покладення виконання обов`язків директора департаменту капітального будівництва облдержадміністрації на заступника директора департаменту - начальника планово - фінансового управління Семененко Д. В., з 16.11.2020. На вказану службову записку 16.11.2020 накладено резолюцію голови Донецької ОДА Кириленком П. О. «погоджено».

Згідно із ч. 2 ст. 42 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій підзвітні та підконтрольні головам відповідних місцевих державних адміністрацій, а також органам виконавчої влади вищого рівня.

Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством (ч. 1, 5 ст. 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації").

Акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обов`язково оприлюднюються, крім внутрішньоорганізаційних актів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державну службу" державний службовець зобов`язаний виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Отже, резолюція керівника (голови) Донецької облдержадміністрації Кириленка П. О. від 16.11.2020 є дорученням, внутнішньоорганізаційним актом, яким погоджено покладення обов`язків директора Департамента капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації на начальника планово - фінансового управління Семененко Д. В. з 16.11.2020.

Більше того, згідно з наказом № 67/0/238-20/ос "Про виконання повноважень" від 16.11.2020 Семененко Д. В. приступила до виконання повноважень директора Департамента капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації. Зазначений наказ є чинним та у встановленому порядку не скасований. При цьому, до вимоги від 02.12.2020 Департаментом був доданий наказ № 67/0/238-20/ос від 16.11.2020 «Про виконання повноважень».

Отже, вимога Департамента капітального будівництва від 02.12.2020 про сплату коштів за гарантією була підписана уповноваженою особою - в. о. директора депаратаменту Семененко Д., а тому банк не мав права відмовляти позивачу у виплаті гарантії з підстав непідписання вимоги уповноваженою особою.

Щодо другої вимоги Департамента капітального будівництва від 28.12.2020 про сплату коштів за гарантією, підписаної директором департамента Винокуровим Ю., у якій також банком було відмовлено з підстав її передчасності, суд зазначає таке.

Так, з відповіді банка на другу вимогу позивача гарант вказував, що факт настання гарантійного випадку (наявність/відсутність порушення принципалом (ТОВ "Мегаград ЛТД") забезпечених зобов`язань за договором № 21б-19 від 04.04.2019) є не підтвердженим та є предметом розгляду справи № 910/10462/20, рішення по якій ще не прийнято.

З цього приводу суд зазначає, що банківська гарантія, погоджена сторонами, була безумовною (не обумовлена настанням будь-яких обставин), при цьому зі змісту гарантії № 5867/19-ГВ від 02.04.2019 вбачається, що вимога має містити лише твердження бенефіціара, що принципал частково або повністю не виконав своїх зобов`язань за договором та що мав місце один або декілька гарантійних випадків (визначені у п. а, б, в гарантії), без необхідності обгрунтування своєї вимоги.

Так, у вимозі бенефіціара від 28.12.2020 (як і у вимозі від 02.12.2020) про сплату коштів за гарантією № 5867/19-ГВ від 02.04.2019 бенефіціар стверджував, що принципал (ТОВ "Мегаград ЛТД") не виконав свої зобов`язання за договором, також позивач зазначив суть порушеного зобов`язання - неповернення Департаменту частини невикористаних коштів попередньої оплати у сумі 1 939 840,93 грн.

Отже, судом встановлено, що пред`явлені бенефіціаром вимоги містили твердження про те, що принципал порушив свої зобов`язання за договором підряду, що полягало у неповерненні частини невикористаного авансу.

При цьому умовами наданої відповідачем гарантії у спірних відносинах не була передбачена необхідність доведення бенефіціаром наявності вини принципала у частковому або повному невиконанні своїх зобов`язань. У даному випадку має значення лише ствердження (фіксування) бенефіціаром у вимозі про сплату коштів за гарантією факту про невиконання принципалом частково або повністю своїх зобов`язань за договором.

Згідно з ч. 1 ст. 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 904/1156/19 відповідно до ч. 3 ст. 563 ЦК України у вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Таким чином, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання (в залежності від умов гарантії).

У той же час, відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/17942/19 від 31.03.2021 при вирішенні спору про наявність обов`язку гаранта сплатити за гарантійні кошти в предмет доказування входить дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Досліджуючи обставини настання гарантійного випадку, про які вказував бенефіціар (неповернення частини невикористаних коштів попередньої оплати), суд приймає до уваги те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/10462/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021, був задоволений позов в.о. керівника Покровської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту капітального будівництва Донецької облдержадміністрації до ТОВ "Мегаград ЛТД" про стягнення 2 164 645,74 грн., що складається з коштів невикористаного авансу за договором підряду № 21 б-19 від 04.04.2019 у сумі 1 939 840,93 грн. та пені у сумі 224 804,93 грн.

При цьому зі змісту вказаного рішення, яке набрало законної сили, вбачається, що судами встановлено факт порушення договору підряду, а саме - невикористання підрядником (ТОВ "Мегаград ЛТД") суми авансу 1 939 840, 93 грн та неповернення зазначеної суми Департаменту капітального будівництва у визначений договором строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд приймає до уваги ту обставину, що у справі № 910/10462/20 вже був встановлений факт порушення принципалом (ТОВ "Мегаград ЛТД") умов договору підряду № 21 б-19 від 04.04.2019, що має преюдиціальне значення і не потребує повторного доказування у даній справі в частині настання гарантійного випадку за банківською гарантією № 5867/19-ГВ від 02.04.2019.

За таких обставин, враховуючи, що представлені позивачем банку вимоги відповідали формі, передбаченій умовами гарантії, вони були підписані уповноваженими на те особами, направлені у спосіб, визначений договором своєчасно та до закінчення строку дії гарантії у зв`язку із настанням гарантійного випадку, суд доходить висновку, що у відповідача виник обов`язок зі сплати гарантійних зобов`язань.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Оскільки доказів сплати суми гарантії банк не надав, доводів прокурора та позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги прокурора про стягнення грошових коштів за банківською гарантією у сумі 788 416,75 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову усі витрати, пов`язані з розглядом спору, зокрема, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги в.о.керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації до Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаград ЛТД" про стягнення 788 416,75 грн. за договором банківської гарантії.

Стягнути з Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д; ідентифікаційний код 33695095) на користь Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Ярослава Мудрого, буд. 9; ідентифікаційний код 26503980) банківську гарантію у сумі 788 416 (сімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста шістнадцять) грн. 75 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Банк Інвестицій та Заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Д; ідентифікаційний код 33695095) на користь Прокуратури Донецької області (вул. Університетська, буд 6, м. Маріуполь, Донецька обл., 87500, р/р UA0016251, Державна казначейська служба України, МФО - 820172, отримувач - прокуратура Донецької області) витрати зі сплати судового збору у сумі 11 826 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 25 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 11 січня 2022 року.

Повний текст рішення складений 21 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.