РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/17194/21
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 143 367, 77 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» Універсальна» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі-відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 143 367, 77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у силу положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану пошкодженням вагону №95838488.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 відкрито провадження в справі №910/17194/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

29.11.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній підтверджує факт пошкодження вагону №95838488, а також зазначає, що по випадку аварії було нараховано суму прямих матеріальних збитків у розмірі 52 780, 78 грн.

03.12.2021 від позивача надійшло письмове підтвердження, що станом на 30.11.2021 відповідачем не було здійснено будь-яких оплат та ціна позову не змінилася.

07.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Враховуючи викладені вище обставини, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними в ній матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. у період з 20.12.2021 по 06.01.2022 у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, в перший робочий день після виходу з відпустки - 10.01.2022.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2020 між позивачем (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування залізничного транспорту №3700/290/000063, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном - одиницями рухомого складу, що належать страхувальнику на правах власності, згідно додатку №1, зокрема, відповідно до п.25 вагон мод.19-7053-02 для зерна, 2019 року виготовлення, заводський номер 0120, реєстраційний номер 95838488, страхова сума - 1 397 000, 00 грн.

Франшиза (безумовна) 1, 00% від страхової суми (п.3.1.).

Строк дії договору встановлено з 21.03.2020 по 20.03.2021 (п.4.1.).

Згідно акту про пошкодження вагону №30 (форма ВУ-25 М. Станція Знам`янка Одеської залізниці, регіональна філія АТ «Укрзалізниця» складеного 14.02.2021 о 14 год. 20 хв., вагон 95838488 (приписаний до Південної залізниці. Збудований 2019 року), у наслідок порушень п.6.3.1., 6.4.1., п.6.8.1., п. 6.9 Інструкції з роботи сортирувальної гірки пошкоджений на колії №16 сортувально-відправного парку станції Знам`янка регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» з вини працівників станції Знам`янка.

Відповідно акту службового розслідування аварії від 23.02.2021 (форма ЦРБО-1) службовим розслідуванням, зокрема, встановлено, що причиною зіткнення вагонів на стрілочному переводі №198 з наступним сходженням з рейок п`яти вагонів є вихід групи вагонів з колії №15с за граничний стовпик стрілочного переводу №198, з наступним зіткненням вагонами составу з колії №16с, що стало можливим через порушення працівниками вимог наступних нормативних актів:

· п. 6.4.1. Інструкції з роботи сортувальної гірки станції Знам`янка, затвердженої в.о. ДН- з 10.01.2020 в частині перевищення максимальної ваги та довжини відчепу. На колію № 15 с був направлений відчеп із 24 вагонів вагою 216 т. при максимально допустимій довжині 18 вагонів та вазі 1200 т.

· п. 6.1.3. Інструкції з роботи сортувальної гірки станції Знам`янка,затвердженої в.о. ДН- з 10.01.2020 в частині незабезпечення оператором III гальмівної позиції ОСОБА_1 зупинки хвостової частини великовагового відчепу вагою 2 161 т. при знаходженні на колії № 15с вагонів масою 908 т.

· п. 16.6.3 ІРП, пунктів 6.1.3 та 6.4.3. Інструкції з роботи сортувальної гірки оператором III гальмівної позиції в частині незабезпечення необхідного режиму гальмування відчепу на колії № 15 с, що призвело до виходу вагонів за граничний стовпчик після з`єднання.

· п. 6.8.1. Інструкції з роботи сортувальної гірки станції Знам`янка в частині ненадання вказівки черговим по гірці одному із складачів поїздів чи регулювальнику (старшому регулювальнику) швидкості руху вагонів про попередню перевірку сформованого на колії 16 с. поїзда перед його переставленням у Парк відправлення;

· п. 6.4.1. Інструкції з роботи сортувальної гірки станції Знам`янка в частині відсутності контролю за ступенем заповнення сортувальної колії № 15 спід час розформування составу з боку чергового по гірці.

На підставі викладеного вище та згідно п. 2 розділу II Положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого наказом МПУ від 03.07.2017 р. № 235, зіткнення рухомого складу з наступним сходженням з рейок п`яти вагонів на стрілочному переводі № 198 станції Знам`янка регіональної філії «Одеська залізниця» класифікувати як аварія.

Згідно з вимогами п. 9.6.2. «Порядку службового розслідування транспортних подій» СТП 07-005:2019 випадок зіткнення рухомого складу на стрілочному переводі № 198 віднести з вини працівників господарства перевезень станції Знам`янка.

Внаслідок вказаної аварії було пошкоджено, зокрема, застрахований позивачем вагон реєстраційний номер 95838488.

Вказані обставини не є спірними та визнаються учасниками справи, а тому відповідно до положено ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України доказуванню не підлягають.

15.02.2021 страхувальник ТОВ «Наташа-Агро» звернулося до позивача, з повідомленням про подію, що має ознаками страхового випадку.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №1 від 13.05.2021 складеного ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», з урахуванням листа від 29.04.2021 №76.2-03/240 вартість ремонту вагону № 95838488 склала 161 101, 48 грн без ПДВ.

08.06.2021 позивачем на підставі страхового акту №102067/1 було виплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Наташа-Агро» у розмірі 143 367, 77 грн, з урахуванням зносу та -13 970, 00 грн франшиза, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №6717 від 08.06.2021.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика в межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить ст. 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №1 від 13.05.2021 складеного ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», вартість ремонту вагону № 95838488 склала 161 101, 48 грн без ПДВ.

Судом встановлено, що 08.06.2021 позивачем на підставі страхового акту №102067/1 було виплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Наташа-Агро» у розмірі 143 367, 77 грн, з урахуванням зносу та -13 970, 00 грн франшиза, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №6717 від 08.06.2021.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, законодавством встановлено принцип повного відшкодування шкоди, яка завдана майну юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Матеріалами справи підтверджено, а також визнано відповідачем у відзиві на позов, що пошкодження вагону №95838488 відбулося з вини працівників відповідача.

Доказів виплати відповідачем суми в розмірі 143 367, 77 грн матеріали справи не містять та відповідачем у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України суду таких доказів надано не було.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача викладені у відзиві відносно того, що винними особами відшкодовано суму збитків у розмірі 52 780, 78 грн, оскільки доказів фактичної виплати позивачу вказаної суми грошових коштів до відзиву відповідачем долучено не було.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 143 367, 77 грн підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 143 367, 77 грн виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03580, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19, ідентифікаційний код 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Універсальна» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 9, ідентифікаційний код 20113829) 143 367 (сто сорок три тисячі триста шістдесят сім) грн 77 коп. грошових коштів та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань