ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2022 Справа№914/4101/21

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Щигельської О.І., за участю секретаря судового засідання Зарицької О.Р., розглянувши заяву Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області про забезпечення позову

у справі №914/4101/21

за позовом: Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області

в інтересах держави в особі

позивача: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця», м. Львів

про витребування з чужого незаконного володіння об`єкт нерухомого майна та скасування рішення державного реєстратора

за участю представників:

від прокуратури : Лука Г.В. прокурор,

від позивача : не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

встановив:

30.12.2021 Керівник Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» до комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення першого поверху (комору) загальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу (комори) загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) із відкриттям нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування рішення державного реєстратора Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живко М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41326642 від 29.05.2018 щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер: 01) з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» на нежитлове приміщення першого поверху (комору) загальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу (комори) загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Одночасно з поданням позовної заяви, керівник Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» (м. Львів, вул. Васильківського, 9, ) - нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м. та приєднані до них рішенням реєстратора (№ 41326642 від 29.05.2018) нежитлові приміщення першого поверху зальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ухвалою суду від 04.01.2022 заяву про забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.01.2022. Зобов`язано учасників справи забезпечити обов`язкову явку представників у судове засідання.

У судове засідання 10.01.2022 з`явився прокурор, представники позивача та відповідача явки не забезпечили. Прокурор надала пояснення щодо заяви, зазначила, що таку підтримує та просила задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05.04.2017 № 954, ТОВ «Джерела» продало, а ТОВ «Кам`яниця» купило нерухоме майно, зокрема, нежитлові приміщення, загальною площею 41,9 кв.м., що знаходяться у м. Львові по вулиці Ст. Бандери, 71 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Водночас, в подальшому, державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живком М.О. прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41326642 від 29.05.2018 та здійснено державну реєстрацію внесення змін щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер: 01) шляхом приєднання до них комор площею 37,1 кв.м. та 5,5 кв.м., які нібито перебувають у користуванні відповідача.

Прокуратура зазначає, що вказана реєстраційна дія вчинена державним реєстратором на підставі актів ЛКП «Львівський ліхтар» від 05.07.2017 та від 31.07.2017.

Водночас, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні N0000039 від 10.08.2021 прокуратурою встановлено, що документи, які стали підставою для реєстрації права приватної власності за ТзОВ «Кам`яниця» на спірні нежитлові приміщення є підробленими, а самі об`єкти нерухомого майна незаконно вибули з комунальної власності.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову зазначено, що внаслідок вчинення в подальшому з боку відповідача дій, спрямованих на зміну технічних характеристик спірного нерухомого майна, його індентифікуючих даних, поділу його на частини або виділу частки, а також відчуження на користь третіх осіб, може бути унеможливлено виконання рішення суду про витребування майна, що призведе до не ефективного захисту та не поновлення прав територіальної громади, порушених унаслідок незаконного вибуття з її власності нежитлових приміщень.

З приводу можливості здійснення відповідачем дій, спрямованих на зміну технічних характеристик спірного нерухомого майна, його індентифікуючих даних, поділу його на частини або виділу частки, заявник зазначає, що саме внаслідок незаконного рішення державного реєстратора внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо існуючого в ньому об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер: 01) шляхом приєднання до них спірних нежитлових приміщень площею 37,1 кв.м. та 5,5 кв.м.

При цьому також вказано, що за відсутності заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно, у відповідача будуть відсутні будь-які перешкоди для поділу (виділу) належного йому майна та відокремлення спірного майна від нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові із відкриттям нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та присвоєнням йому нового реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна. Вказані дії, зокрема, можуть бути вчинені будь-яким нотаріусом за наявності заяви власника майна.

Відтак, з метою забезпечення виконання судового рішення у даній справі на думку прокуратури доцільним є накладення арешту на спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху зальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові, які було безпідставно приєднано до нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. за цією ж адресою (реєстраційний номер: 01).

Також зазначено, що спірні нежитлові приміщення є невід`ємною частиною нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові, які також перебувають у власності відповідача, а відтак в даному випадку неможливо накласти арешт лише на витребовуване майно, яке є частиною цілого, що зумовлює необхідність накладення арешту в цілому на нежитлові приміщення за вказаною адресою, які мають один реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 136 ГПК України, правом господарського суду є вжиття за заявою учасника справи визначених у ст. 137 заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Системний аналіз законодавства, що регулює інтитут забезпечення позову дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі №640/7285/19, забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Слід також зазначити, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України наданих у постанові "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд також враховує положення пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 про адекватність заходу до забезпечення позову. Згідно з цим пунктом постанови, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно позовної заяви, предметом спору є витребування з чужого незаконного володіння ТзОВ «Кам`яниця» до комунальної власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення першого поверху (комору) загальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу (комори) загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) із відкриттям нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування рішення державного реєстратора Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живко М.О. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41326642 від 29.05.2018 щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер: 01) з одночасним припиненням речових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» на нежитлове приміщення першого поверху (комору) загальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу (комори) загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Прокурор просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яниця» - нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м. та приєднані до них рішенням реєстратора (№ 41326642 від 29.05.2018) нежитлові приміщення першого поверху зальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Зокрема, позивач вважає, що існує ризик переходу права власності від відповідача до третіх осіб, під час розгляду даної справи, у зв`язку із чим, він вимушений буде звертатись з новим позовом до суду.

Завданням накладення арешту на майно в господарському процесі як заходу забезпечення позову є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Вказаної позиції притримується також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі № 910/608/19 від 04.10.2019.

Однак, суд звертає увагу, що заявник просить накласти арешт на майно ТзОВ «Кам`яниця» - нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м. та приєднані до них рішенням реєстратора нежитлові приміщення першого поверху зальною площею 5,5 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу загальною площею 37,1 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Варто зазначити, що нежитлові приміщення загальною площею 41,9 кв.м. належать ТзОВ «Кам`яниця» на праві приватної власності та не є предметом спору у даній справі.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. При цьому заарештовані кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак, накладення арешту на вказане прокуратурою нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) в цілому, включно із майном ТОВ "Кам"яниця", що не є предметом спору у даній справі, мирне володіння яким останньому гарантується Законом, суперечитиме принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін. Часткове задоволення заяви в даному випадку не вбачається можливим у зв"язку із присвоєнням майну одного реєстраційного номера. Суд також вважає за необхідне роз"яснити прокурору, що він не позбавлений права повторно звернутись із заявою про забезпечення позову до суду визначивши при цьому інший спосіб забезпечення позову, що передбачений процесуальним законом і буде розумним та адекватним до предмету спору, і не порушуватиме прав сторін по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 11.01.2022

Суддя Щигельська О.І.