РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2022Справа № 910/17561/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА»

до фізичної особи-підприємця Приса Віктора Петровича

про стягнення 7 927, 92 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Приса Віктора Петровича про стягнення 7 927, 92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 210 Х експ. від 17.11.2017 в частині оплати спожитих послуг, внаслідок чого за останнім обліковується заборгованість, про стягнення якої і просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

17.11.2021 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 780 та № 798 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 вручено відповідачу - 26.11.2021.

Приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом на подання відзиву, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вирішує справу за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Прису Віктору Петровичу на праві власності належать нежилі приміщення №№ 1-9, 14-17 (групи приміщень № 48) (в літ. А), загальною площею 166,2 кв.м.

Рішенням Київської міської ради «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» № 270/270 від 09.10.2014 створено Комунальне підприємство «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА», якому передано на балансове утримання житловий фонд, рухоме і нерухоме майно по утриманню житлового господарства району.

17.11.2017 між Комунальним підприємством «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА» (виконавець) та фізичною особою-підприємцем Присом Віктором Петровичем (споживач) було укладено договір № 210 Х експ. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Договір).

Предметом цього Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) пропорційно до займаної власником, на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 20 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5758, площі приміщення № 48, яка становить 166, 20 кв.м. - підвал, вхід окремий, у житловому будинку (гуртожитку) № 25 літ «А» по вул. Велика Васильківська (Червоноармійська) у м. Києві, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього Договору.

В Додатку № 1 наведено перелік та вартість послуг, які відповідач зобов`язався надавати за Договором.

Додатком № 2 визначено структуру, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307.

У пункті 1.3 Договору визначено розмір щомісячної плати за надані послуги, який на дату укладення цього Договору склав 2,74 грн за 1 кв.м., який в подальшому було зменшено до 2,54 грн за 1 кв.м. відповідно до наказу відповідача № 290 від 19.10.2018.

За умовами пунктів 2.1, 2.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживачем послуг вносяться платежі за отримані послуги не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця послуг.

Відповідно до п. 8.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.11.2018.

У разі коли за місяць до закінчення дії цього Договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання Договору або необхідність його перегляду, він вважається щороку продовженим (п. 8.2 Договору).

13.08.2021 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 432-3517 від 12.08.2021 щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Докази як вручення вказаної вимоги, так і її розгляду в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що він у період з вересня 2019 року по серпень 2021 надавав відповідачеві послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які останній приймав, проте оплачував не повністю, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 7 927, 92 грн, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Стаття 7 Закону № 2189-VIII регламентує права і обов`язки споживачів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII визначено право споживача на одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 2189-VIII вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Частино 3 статті 9 Закону № 2189-VIII передбачено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає:

1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем;

2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

За встановленими обставинами справи, на виконання умов Договору у період з вересня 2019 року по серпень 2021 року позивачем було надано відповідачу експлуатаційні послуги, в підтвердження яких позивач складав відповідні акти.

Згідно актів надання послуг за спірний період, щомісячна вартість послуг складала 506, 58 грн, що у перерахунку на 1 кв.м. складає 2,54 грн.

Загальна вартість послуг за вказаний період склала 12 157, 92 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку нарахувань та сплат за експлуатаційні послуги, відповідачем було частково оплачено надані послуги в розмірі 4 230, 00 грн, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість у розмірі 7 927, 92 грн.

У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17 сформовано правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Разом з цим, для стягнення заборгованості за надані послуги необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг.

В контексті спірних правовідносин, суд зауважує, що ані умови Договору, ані положення Закону № 2189-VIII не вимагають від виконавця складати будь-які документи в підтвердження надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території.

Позивач надає послуги, визначені рішенням органу місцевого самоврядування (розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307), що відповідає п. 1.2 Договору та ч. 3 ст. 4 Закону № 2189-VIII й специфіка наведених послуг полягає у задоволенні потреб необмеженого кола осіб, а тому неможливо диференціювати кому, в якій кількості та якості послуги були надані. Разом з цим, обов`язок з оплати цих послуг належить власникові, пропорційно належної йому частки приміщення.

Заходом реагування на невиконання та/або неналежне виконання виконавцем послуг є право споживача звернутись до виконавця (управителя) із претензією в порядку статей 27, 28 Закону № 2189-VIII, чого в межах даної справи встановлено не було.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати за надані експлуатаційні послуги, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 7 927, 92 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Приса Віктора Петровича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ПЕЧЕРСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА» (01021, м. Київ, пров. Івана Мар`яненка, буд. 7; ідентифікаційний код 35692211) 7 927, 92 грн (сім тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 92 коп) заборгованості та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 20.01.2022.

Суддя О.С. Комарова