ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р. м. Київ

Справа № 911/3270/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесла-Монтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Міст" про стягнення 187 600,87грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тесла-Монтаж" (далі - ТОВ "Тесла-Монтаж") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Міст" (далі - ТОВ "Синергія Міст") про стягнення 187 600,87грн, у т.ч.: 166 223,62грн - основний борг; 13 120,28грн - пеня за період з 15.04.2021 по 15.10.2021, 2 705,12грн - 3% річних за період з 15.04.2021 по 29.10.2021; 5551,85грн - втрати від інфляції за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором субпідряду №01/12-ЗС від 01.12.2020 в частині здійснення оплати виконаних робіт у встановлений договором строк (а.с.1-3).

Ухвалою від 11.11.2021 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.36-37).

Копія вказаної ухвали отримана позивачем 24.11.2021, а відповідачем - 29.11.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№931, 524 (а.с.39-40).

В силу п. 3 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою: позивачу - 24.11.2021, а відповідачу - 27.11.2021.

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подання відзиву на позов закінчився 13.12.2021 (відповідно до ч.4 ст.116 ГПК України, оскільки 12.12. 2021 - вихідний день). У встановлений строк відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

При цьому, після закінчення відповідного строку - 04.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позов (здано для відправлення відділенню поштового зв`язку 30.12.2021), у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач посилається на те, що строк оплати виконаних робіт не настав, оскільки разом з актом виконаних робіт та довідкою про вартість відповідних робіт позивачем не надано підтверджуючих документів (накладні, сертифікати на матеріали і обладнання), розрахунків загальновиробничих і адміністративних витрат, актів прихованих робіт тощо.

Клопотань про поновлення строку для подання відзиву відповідач не подавав та у відзиві не вказав, які обставини перешкоджали йому подати відзив з дотриманням встановленого законом строку.

Разом з тим, як визначено ч.ч.1,2 ст.118 ГПК України: право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд залишає поданий відзив без розгляду.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у строк, визначений ч.7 ст.252 ГПК України, до суду не надходило.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

01.12.2021 між ТОВ "Синергія Міст" (генпідрядник) та ТОВ "Тесла-Монтаж" (субпідрядник) укладено договір субпідряду №01/12-3C (а.с.10-13, далі - договір), за умовами якого генпідрядник доручив, зобов`язався прийняти та оплатити роботу, а субпідрядник зобов`язався відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації здійснити роботи по облаштуванню зовнішнього освітлення на об`єкті: «Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Проведення аварійних робіт з підвищення безпеки дорожнього руху з влаштування засобів та обладнання зовнішнього штучного дорожнього освітлення на ділянках доріг у межах штучної споруди з підходами до мосту біля с. Лизунівка, регіональної автомобільної дороги загального користування державного значення Р-65 Контрольно-пропускний пункт «Миколаївка» - Семенівка - Новгород-Сіверський - Глухів - контрольно-пропускний пункт «Катеринівка» Чернігівської області» на умовах, визначених договором (п.1.1. договору).

В силу п.1.6 договору субпідрядник виконує роботу із свого матеріалу і своїми засобами, а за необхідністю та домовленістю може використовувати матеріали генпідрядника. При цьому, загальний склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання субпідряднику, визначаються у зведеному кошторисному розрахунку, локальному кошторисі, відомості ресурсів та інших документах, підтверджуючих розрахунки договірної ціни (п.1.7 договору).

Як визначено п.2.1 договору, загальна вартість робіт за договором визначена в договірній ціні (додаток №1 до договору) та підтверджуючими розрахунками до неї.

У відповідності до п.3.1 договору субпідрядник повинен розпочати виконання робіт протягом двадцяти календарних днів з дати підписання договору і завершити виконання робіт в термін не пізніше 31.12.2021. Приймання робіт здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3 за фактично виконані об`єми робіт (п.3.4 договору).

Як погоджено сторонами п. 4.1 договору: фінансування робіт здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3 з усіма підтверджуючими документами, розрахунками загальновиробничих і адміністративних витрат, актами на приховані роботи тощо, наданими субпідрядником; субпідрядник на підставі виконаних робіт складає відповідні документи та передає акти виконаних робіт за формою КБ-3 для підписання генпідряднику, який протягом 5 робочих днів перевіряє документи і підписує їх, а у разі не підписання обґрунтовує причину відмови.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником протягом 10 робочих днів після спливу строку, вказаного в п. 4.1 вказаного договору та/або підписання актів виконаних робіт, за умови відсутності недоліків у виконаних роботах.

Як встановлено п. 8.2 договору, генпідрядник за несвоєчасну оплату сплачує субпідряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день затримки оплати.

У відповідності до п. 11.1 договору такий договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, з урахуванням повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Також сторонами підписано договірну ціну вказаних робіт, відповідно до якої вартість робіт становить 166223,62грн (а.с.14-15).

Згідно довідки КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2021 року, що підписана сторонами, вартість відповідних робіт становить 166 223,62грн (а.с.16-17).

Такі роботи прийняті відповідачем за актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2021 року форми КБ-2в на суму 158 112,53грн (а.с.18-23). Окрім того, вартість устаткування, що придбавається виконавцем робіт, як вбачається з підписаного сторонами акту від 31.03.2021, становить 8 111,09грн (а.с.24).

Відповідні акти підписані відповідачем без зауважень, у т.ч. щодо неподання документів, підтверджуючих обсяги та вартість робіт - розрахунків, актів на приховані роботи, накладних тощо.

05.10.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією №53 від 05.10.2021, у якій вимагав сплатити 166 223,62грн за виконані роботи з урахуванням вартості устаткування (а.с.25), направлення якої підтверджується накладною №386, що видана у прийнятті цінного листа з описом вкладення, адресованого відповідачу (а.с.26).

Проте, як зазначає у позовній заяві позивач, відповідач не надав на неї відповіді та не здійснив оплату.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати виконаних позивачем робіт з урахуванням вартості устаткування, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зобов`язання з оплати виконаних робіт.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст.837 ЦК України, якою врегульовано підрядні відносини, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

В силу ч.ч.1,2 ст.839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором та відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Як унормовано ч.1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Отже, враховуючи строк оплати, визначений сторонами п. 4.2 договору, відповідач мав розрахуватись за виконані позивачем роботи з урахуванням вартості устаткування протягом 10 робочих днів з дати підписання акту виконаних робіт - 31.03.2021, тобто до 14.04.2021 (включно).

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів оплати виконаних позивачем робіт з урахуванням вартості устаткування на загальну суму 166 223,62грн. Таким чином, відповідач не спростував шляхом подання доказів тверджень позивача щодо невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до умов укладеного договору.

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Не виконавши зобов`язання у встановлений договором строк, відповідач допустив порушення зобов`язання, у зв`язку з чим заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 187600,87грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначає, що такий розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, а відтак вимоги про стягнення 2 705,12грн - 3% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд встановив, що розмір втрат від інфляції за заявлений позивачем період становить 5 545,27грн. Неточності у розрахунку позивача пов`язані із визначенням ним сукупного індексу інфляції до сотої, а не десятої. Між тим, офіційний індекс інфляції визначається саме до десятої, а не сотої. З урахуванням зазначеного, вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню у розмірі 5 545,27грн, а у задоволенні вимог про стягнення 6,58грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 13 120,28грн за період з 15.04.2021 по 15.10.2021.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

За взаємною згодою сторін у договорі визначено відповідальність за порушення зобов`язання з оплати у вигляді пені, розмір якої не перевищує максимального розміру пені, встановленого вищевказаними нормами.

В силу зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Отже, враховуючи допущене відповідачем порушення зобов`язання, відповідач має нести відповідальність, встановлену договором.

Як визначено ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, пеня могла бути нарахована позивачем за період з 15.04.2021 по 14.10.2021.

Так, відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В силу ч.3 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, перебіг строку для нарахування пені почався з наступного дня після закінчення строку для оплати, а саме 15.04.2021, а днем закінченням відповідного строку є відповідна дата останнього місяця строку, з якою пов`язано початок такого строку - 14.10.2021.

За розрахунком суду розмірі пені за період з 15.04.2021 по 14.10.2021 становить 13 033,75грн. З урахуванням зазначеного, вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 13 033,75грн, а у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 86,53грн суд відмовляє.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2812,62грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія Міст" (ідентифікаційний код 43100425; 07400, Київська обл., м. Бровари, вул.Підприємницька, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесла-Монтаж" (ідентифікаційний код 35329474; 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Потьомкінська, буд. 86, кв. 8) 166 223,62грн основного боргу, 2705,12грн - 3% річних, 5545,27грн втрат від інфляції, 13 033,75грн пені, а також 2812,62грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 6,58грн втрат від інфляції та 86,53грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання рішення та у порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова