ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022м. ДніпроСправа № 904/3074/20 (904/5871/20)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код 35410271)

до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти, 273 859,60 грн. інфляційні втрати та 157 186,63 грн. 3 % річних

Представники:

від позивача: представник ліквідатора Попов Д.О. дов. № 23 від 21.01.20р.

від відповідача: представник Іванова С.О., дов. № 4470-К-Н-О від 08.10.20р.

від третьої особи: представник не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №23-10/01 від 23.10.2020 до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про:

1) визнання виконавчого напису від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (ідентифікаційний код згідно з ; вул. Набережна Перемоги, буд. 32, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 залишок заборгованості за відсотками - 2 398 971,98 грн. на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код згідно з ), таким, що не підлягає виконанню;

2) стягнення з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код згідно з ) заборгованості на загальну суму 2 830 018,21 грн., з яких:

- 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти;

- 273 859,60 грн. інфляційні втрати за період з 17.08.2018 по 23.10.2020;

- 157 186,63 грн. 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 17.08.2018 по 23.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що одержання виконавчого напису можливо лише на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставне майно. З огляду на те що кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем не є нотаріальним, таким чином виконавчий напис є незаконним. Також позивач зазначає, що чинним законодавством України передбачено, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Однак, всупереч наведеному, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" заборгованості нотаріусу не було надано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення (про що позивач дізнався з матеріалів виконавчого провадження №54106142 лише 30.10.2018, яке було відкрито на підставі спірного виконавчого напису). Тому, оскільки позивач дізнався про наявність спірного виконавчого напису під час ознайомлення з виконавчим провадженням №54106142 тільки 30.10.2018, то позивач звертається до суду в межах позовної давності. Отже, стягувачем не було подано нотаріусу усі передбачені постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 документи.

Таким чином, позивач стверджує, що кредитний договір, який не було нотаріально посвідчено, не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в розумінні положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", адже на момент звернення банку до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення відповідної заборгованості з товариства (21.08.2017) вже не існувало чинних положень які б передбачили можливість вчинення таких дій на укладеному в простій письмовій формі договорі.

Крім того, позивач зазначає, що спірний виконавчий напис було пред`явлено до виконання в Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. В межах виконавчого провадження №54106142 було стягнуто кошти з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" в загальній сумі 2 398 971,98 грн., які були перераховані Акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" 16.08.2018 згідно платіжного доручення № 1444. На підставі спірного виконавчого напису приватного нотаріуса Бондар І.М. №4657 від 26.05.2017 було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість з відсотків у загальній сумі 2 395 971,98 грн. 02.11.2018 постановою Соборного відділу державної виконавчої служби було закінчено виконавче провадження №54106142 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бондар І.М. №4657 від 26.05 2017 у зв`язку з фактичним виконанням. Отже, оскільки виконавчий напис є незаконним, то сума, яка була безпідставно отримана в результаті вчинення відповідних дій у виконавчому провадженні №54106142 становить 2 398 971,98грн.

Ухвалою суду від 02.11.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору у сумі 44 552,27 грн. та докази відправлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

До суду 20.11.2020 позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.11.2020 (суддя Бондарєв Е.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5871/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та підготовче засідання призначено на 16.12.2020 о 14:30 год.

Відповідачем до суду 16.12.2020 подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити у задоволення позовних вимог посилаючись на те, що як підтверджується кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012, розрахунком заборгованості, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 по справі №904/858/18 грошові кошти ТОВ "Ком-Од" стягнуті на користь АТ КБ "Приватбанк" за виконавчим провадженням №54106142 в сумі 2 398 971,98 грн. були отримані АТ КБ "Приватбанк" на належній правовій підставі на виконання укладеного між сторонами кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012 - який до сьогодні не виконаний позивачем, й за яким до сьогодні наявна заборгованість. Таким чином, відповідач стверджує, що права позивача не підлягають захисту на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, й АТ КБ "Приватбанк" не зобов`язаний повернути ТОВ "Ком-Од" грошові кошти, отримані на належній правовій підставі - на погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач зазначає, що у дійсності до сьогодні ТОВ "Ком-Од" є боржником АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012 зі сплати кредиту, процентів за його користування, винагороди та пені. Порушення своїх зобов`язань ТОВ "Ком-Од" за кредитним договором №К001Г/С від 12.03.2012 було встановлено, зокрема, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 по справі №904/6463/17, яким стягнуто на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитом. Також, Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 по справі № 904/858/18 зобов`язано ТОВ "Ком-Од" в особі голови ліквідаційної комісії включити грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" у загальній сумі 17 761 751, 06 грн. Також, АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Ком-Од", справа про банкрутство №904/3074/20 наразі перебуває в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області. В зазначеній заяві АТ КБ "Приватбанк" був наданий обґрунтований розрахунок заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору №К001Г/С від 12.03.2012, станом на дату звернення у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ТОВ "Ком-Од" станом існувала заборгованість - 12 678 034,64 грн., яка складається з: 6 923 861,66 грн. - заборгованість за кредитом; 2 169 192,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 584 980,35 грн. - заборгованість з винагороди.

Також відповідач звертає увагу, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують зазначені у позовній заяві міркування щодо ненадання відповідачем як стягувачем жодних первинних документів та не було подано нотаріусу всіх передбачених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 документів.

Відповідач 16.12.2020 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності. Відповідач стверджує, що позивачем не надано до суду жодних належних і допустимих доказів, які підтверджують заявлену ним дату, коли йому стало відомо про існування оскаржуавного виконавчого напису. Так, 09.06.2017 державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисаковою Іриною Миколаївною, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54106142 по примусовому виконанню виконавчого напису №4657, виданого 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Також 09.06.2017 державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисаковою Іриною Миколаївною, при примусовому виконанні виконавчого напису №4657, виданого 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було накладено арешт на кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору. Як вбачається з постанов державного виконавця по ВП 54106142 позивач ТОВ "Ком-Од" дізнався про існування оскаржуваного виконавчого напису в червні 2017 року, отже, встановлений трирічний строк позовної давності для захисту заявлених вимог сплив в червні 2020 року.

Також відповідач звернувся до суду із клопотанням про передання матеріалів справи для розгляду спору по суті у межах справи про банкрутство (в порядку ст. 42 ГПК України, ст. 7 КУзПБ). Клопотання обґрунтовано тим, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 по справі №904/3074/20 про банкрутство ТОВ "Ком-Од" було скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 по справі №904/3074/20 про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ком-Од", справу № 904/3074/20 було надіслано до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду на стадію відкриття провадження у справі. Отже, в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/3074/20 про банкрутство позивача ТОВ "Ком-Од". Таким чином, матеріали справи №904/5871/20, в якій боржник ТОВ "Ком-Од" є позивачем, підлягають передачі для розгляду спору по суті у межах справи №904/3074/20 про банкрутство ТОВ "Ком-Од".

До суду 17.12.2020 надійшла заява Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про розгляд справи без її участі.

До суду 18.01.2021 позивачем подані пояснення в яких зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних збитків за позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, є обґрунтованим, відповідає винному законодавству та судовій практиці.

Щодо застосування строків позовної давності позивач зазначає, що позивач дізнався про наявність спірного виконавчого напису під час ознайомлення з виконавчим провадженням №54106142 тільки 30.10.2018, а тому позивач звернувся із вищезазначеним позовом в межах строку позовної давності.

Підготовче засідання 16.12.2020 відкладено на 18.01.2021 о 12:30 год.

Ухвалою від 18.01.2021 господарський суд зупинив провадження у справі №904/5871/20 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи №904/3074/20 за заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" про визнання банкрутом.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-ОД" залишено без задоволення, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2020 у справі №904/3074/20 залишено без змін.

Офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" зареєстровано 17.08.2021 за № 67057 на сайті Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2021 (суддя Бондарєв Е.М.) поновлено провадження у справі №904/5871/20. Передано матеріали справи №904/5871/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти, 273 859,60 грн. інфляційні втрати та 157 186,63 грн. 3 % річних господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №904/3074/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Розпорядженням керівника Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2021р. № 1248 у справі № 904/5871/20 відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи № 904/5871/20 передані до провадження судді Владимиренко І.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2021, прийнято матеріали справи №904/5871/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" до Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти, 273 859,60 грн. інфляційні втрати та 157 186,63 грн. 3 % річних до розгляду в межах провадження у справі №904/3074/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од". Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.10.21р. о 12:45год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою.

04.10.2021 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни надійшов лист вих. №904/-01-16 від 27.09.2021, в якому третя особа просила суд розглядати справу №904/5871/20 без її участі та надіслати на її адресу копію судового рішення. Судом лист вих. №904/-01-16 від 27.09.2021 прийнято до відома.

06.10.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення вих. №01-10/21 від 05.10.2021. Судом додаткові пояснення прийняті до відома.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2021 усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено. Усне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено підготовче судове засідання на 18.10.2021р. о 12:45 год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою.

18.10.2021 представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення. Судом письмові пояснення прийняті до відома.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2021, усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено підготовче судове засідання на 03.11.2021р. о 12:50 год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою.

27.10.2021 до суду від третьої особи надійшов лист вих.№1017/01-16 від 20.10.2021, в якому приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна повідомила суд про причини неявки в судове засідання, яке відбулось 18.10.2021. Судом лист третьої особи прийнято до відома.

02.11.2021 до суду від третьої особи надійшов лист вих.№1043/01-16 від 25.10.2021, в якому третя особа просила суд розглядати справу №904/5871/20 без її участі та надіслати на її адресу копію судового рішення. Судом лист прийнято до відома.

02.11.2021 представник позивача подав до суду додаткові пояснення вих. №01-11/21 від 01.11.2021. Судом додаткові пояснення позивача прийняті до відома.

03.11.2021 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів. Судом долучено до матеріалів справи подані відповідачем докази.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче судове засідання на 24.11.2021р. о 10:20 год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін, визнавши їх явку обов`язковою. До засідання подати: Позивачу, відповідачу - в разі наявності, додаткові пояснення/заперечення по суті спору та докази на їх підтвердження. Третій особі: письмові пояснення по суті спору, документальне і нормативне обґрунтування викладених доводів; докази направлення копії пояснень сторонам по справі. сторонам: - належним чином засвідчені копії документів на підтвердження процесуальних повноважень їх представників відповідно до вимог, передбачених статтею 60 Господарського процесуального кодексу України (оригінали надати для огляду в судове засідання).

16.11.2021 до суду від третьої особи надійшов лист вих.№1136/01-16 від 11.11.2021, в якому третя особа просила суд розглядати справу №904/5871/20 без її участі та надіслати на її адресу копію судового рішення. Судом лист прийнято до відома.

24.11.2021 представник позивача подав до суду додаткові пояснення. Судом долучено до матеріалів справи подані позивачем додаткові пояснення.

24.11.2021 представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Судом долучено до матеріалів справи подані позивачем докази.

В зв`язку з перебування судді Господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. на лікарняному з 23.11.2021р., судове засідання у справі №904/3074/20(904/5871/20), призначене на 24.11.2021р. о 10:20 год. не відбулось. Листом від 24.11.2021 сторони повідомлені про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2021 призначено підготовче засідання на 09.12.2021 о 12:00 год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.12.2021 об 11:20год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2021 відкладено розгляд справи по суті на 12.01.2022р. о 09:30год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнано обов`язковою.

В судове засідання 12.01.2022 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання 12.01.2022р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.04.2021 у справі №908/794/19(905/1646/17), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Суд зазначає, що ухвали суду у цій справі направлялись на адресу учасників справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, ухвали суду у цій справі було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.01.2022р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №4657 про стягнення грошових коштів у сумі 2 398 971,98 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (позивач), які є його боргом за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством комерційного банку "Приватбанк" (відповідач, найменування якого змінено на Акціонерне товариство комерційного банку "Приватбанк").

Вказаним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі:

- залишок заборгованості за відсотками - 2 395 971,98 грн.

- витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000грн.

Всього з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, 2 398 971,98 коп.

Строк за який провадиться стягнення - п`ять років два місяці шість днів, а саме з 12.03.2012 по 18.05.2017.

14.06.2017, державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисаковою Іриною Миколаївною, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54106142 по примусовому виконанню виконавчого напису №4657, виданого 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості у розмірі 2 398 971,98 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

09.06.2017 державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисаковою Іриною Миколаївною, при примусовому виконанні виконавчого напису №4657, виданого 26.05.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було накладено арешт на кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2 638 989,17 грн.

В межах виконавчого провадження №54106142 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" було стягнуто суму у розмірі 2 638 989,17 грн., яку в подальшому було перераховано на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується платіжним дорученням №1444 від 16.08.2018р.

02.11.2018 державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лисаковою Іриною Миколаївною, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54106142, у зв`язку з виконанням у повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом, стягненням збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Звертаючись до господарського суду із цим позовом, позивач зазначає про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а саме оригіналу нотаріально посвідченого договору та виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення.

З урахуванням викладених обставин позивач просив суд визнати виконавчий напис від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 залишок заборгованості за відсотками - 2 398 971,98 грн. на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", таким, що не підлягає виконанню.

Також, оскільки позивач вважає, що виконавчий напис від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, є незаконним, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості на загальну суму 2 830 018,21 грн., з яких: - 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти; - 273 859,60 грн. інфляційні втрати за період з 17.08.2018 по 23.10.2020; - 157 186,63 грн. 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 17.08.2018 по 23.10.2020.

Наведені обставини стали причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року N 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за N 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 26.05.2017 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 34, ч. 1 п. 19 ст. 87, 88, 89 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Під час розгляду справи сторонами не заперечувався той факт, що укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір № К001Г/С від 12.03.2012, не посвідчений нотаріально.

Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова №662) Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 звернула увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Тому господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662.

Таким чином, вчиняючи 26.05.2017 року виконавчий напис №4657 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №4657 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладені обставини господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (ідентифікаційний код згідно з ; вул. Набережна Перемоги, буд. 32, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094) за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 залишок заборгованості за відсотками - 2 398 971,98 грн. на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код згідно з ), таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код згідно з ) заборгованості на загальну суму 2 830 018,21 грн., з яких: - 2 398 971,98 грн. безпідставно набуті кошти; - 273 859,60 грн. інфляційні втрати за період з 17.08.2018 по 23.10.2020; - 157 186,63 грн. 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 17.08.2018 по 23.10.2020, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого у виконавчому провадженні здійснювалось стягнення грошових коштів з позивача, визнано господарським судом таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 2 398 971,98 грн. відсутні, у зв`язку з чим господарський суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України та задоволення позову в частині стягнення з відповідача 2 398 971,98 грн. безпідставно набутих коштів.

Правовий висновок про можливість застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 01.09.2021 у справі №904/5868/18 (910/16299/19).

Доводи АТ КБ "Приватбанк" щодо набуття майна (грошей) на належній підставі за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 зазначеного не спростовують, оскільки стягнення заборгованості за вказаним договором відбувалось саме на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню.

Поряд з цим, стягнення рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 у справі № 904/6463/17, від 15.11.2018 у справі №904/858/18 заборгованості, за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012, також не спростовує факту відсутності правових підстав для стягнення спірних сум за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, твердження скаржника про неможливість застосування до спірних правовідносин положень 1212 ЦК України ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні норм матеріального права та спростовуються наведеною практикою Верховного Суду.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 273 859,60 грн. інфляційних втрат за період з 17.08.2018 по 23.10.2020 та 157 186,63 грн. 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 17.08.2018 по 23.10.2020.

Щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України, господарський суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеного вбачається, що у даному випадку, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, в разі порушення боржником позадоговірного (деліктного) грошового зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Наведене спростовує заперечення відповідача, щодо неправомірності нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Господарський суд зазначає, що згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком позивача, останнім нараховано до стягнення з відповідача 273 859,60 грн. інфляційних втрат та 157 186,63 грн. 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 17.08.2018 (з моменту набуття грошових коштів відповідачем) по 23.10.2020 (по день подання позову).

Водночас, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, з урахуванням наведеного, господарський суд приходить до висновку про те, що зобов`язання відповідача сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, станом на час ухвалення судом рішення у даній справі є таким, що не настало, а позовні вимоги у цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 273 859,60грн. інфляційних втрат та 157 186,63грн. 3 % річних за користування грошовими коштами.

Щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог позивача у даній справі строків позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що як вбачається з постанов державного виконавця у виконавчому провадженні №54106142, позивач дізнався про існування оскаржуваного виконавчого напису в червні 2017 року, отже встановлений трирічний строк позовної давності для захисту заявлених вимог сплив в червні 2020 року.

Таким чином, відповідач вважає, що звернення до суду 28.10.2020 року з позовом про визнання виконавчого напису від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, - здійснене з порушенням строку позовної давності, що виключає можливість задоволення таких вимог.

Так, згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

До позовних вимог у даній справі застосовується загальна позовна давність у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 20.03.2020 № 242, від 25.03.2020 № 239, від 29.03.2020 № 241, від 02.04.2020 № 255, від 08.04.2020 № 262, від 15.04.2020 № 284, від 22.04.2020 № 291, від 29.04.2020 № 313, від 04.05.2020 № 332) установлено з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України карантин.

В подальшому, карантин продовжувався, не перериваючись. Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 11 жовтня 2021 року продовжено карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), до 31 грудня 2021 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Із позовною заявою позивач звернувся до суду 28.10.2020.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, та встановлені судом обставини, а саме, дату звернення із позовною заявою до суду - 28.10.2021, строк позовної давності щодо позовних вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233,237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис від 26.05.2017 за реєстровим номером №4657, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код згідно з ) за кредитним договором № К001Г/С від 12.03.2012 залишок заборгованості за відсотками - 2 398 971,98 грн. на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код згідно з ), таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код згідно з ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ком-Од" (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код згідно з ) безпідставно набуті кошти у розмірі 2 398 971,98 грн. (два мільйони триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сімдесят одна грн. 98 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 38 086,58 грн. (тридцять вісім тисяч вісімдесят шість грн. 58 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.01.2022р.

Суддя І.В. Владимиренко