ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2022м. СумиСправа № 910/12889/21
Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи №910/12889/21 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АМІКА» (місцезнаходження: 04128, м. Київ, вул. Стеценка, 19/91, оф.18; адреса для листування: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86Е, оф. 6; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аместодон» (40000, м.Суми, вул. Кооперативна, буд. 19; )

про стягнення 477 887,10 грн.

Встановив:

09.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «АМІКА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, відповідно до якого просило стягнути з ТОВ «Темпо-Транс» () 477887,10 грн. заборгованості (в т.ч.: 474662,00 грн основного боргу, 3225,10 грн пені) за неналежне виконання умов договору поставки №050721/1 від 05.07.2021, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Станом на 03.08.2021 відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи: 40269365, найменування юридичної особи було змінено на ТОВ «Аместодон» з місцезнаходженням : 40000, м. Суми, вул. Кооперативна, 19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 позовну заяву ТОВ «Компанія «АМІКА» до ТОВ «Темпо-Транс» про стягнення заборгованості в сумі 477887,10 грн передано за підсудністю до Господарського суду Сумської області.

02.11.2021 матеріали справи №910/12889/21 надійшли до Господарського суду Сумської області.

02.11.2021 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі №910/12889/21 визначено суддю Котельницьку В.Л.

08.11.2021 ухвалою Господарського суду Сумської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/12889/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; змінено найменування відповідача з ТОВ "Темпо-Транс" на ТОВ "Аместодон" (40000, м. Суми, вул. Кооперативна, 19); зобов`язано позивача надіслати на адресу відповідача - ТОВ "Аместодон" (40000, м. Суми, вул. Кооперативна, 19) копію позову з додатками, докази направлення надати суду; встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Копія ухвали від 08.11.2021, надіслана на адресу відповідача - ТОВ «Аместодон» (попередня назва ТОВ «Темпо-Транс»), 12.11.2021 була повернута поштовим відділенням зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Таким чином, враховуючи зазначене, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи Господарським судом Сумської області. Водночас, відповідач ні відзиву на позов з аргументованими запереченнями, ні доказів сплати боргу суду не подав.

15.11.2021 представник позивача на виконання вимог ухвали від 08.11.2021 у даній справі електронною поштою надіслав заяву про приєднання до матеріалів справи поштового опису вкладення до листа з оголошеною цінністю 771 від 12.11.2021, накладної від 12.11.2021 №71 та фіскального чеку від 12.11.2021 №0139 як доказу направлення на адресу відповідача - ТОВ «Аместодон», 40000, м. Суми, вул. Кооперативна, буд. 19, копії позовної заяви з доданими документами. Зазначена заява (вх №9434/21 від 15.11.2021) з доданими документами долучається до матеріалів справи.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аміка» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Темпо-Транс» (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аместодон») (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №050721/1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. постачальник зобов`язується на підставі замовлень покупця здійснювати постачання програмної продукції, програмного продукту або програмного забезпечення, або обладнання (далі Товар), а покупець зобов`язується приймати Товар та оплачувати його вартість в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що є предметом поставки згідно умов даного договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються покупцем у замовленні та погоджується сторонами у відповідних Додатках, що є невід`ємною частиною цього договору з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Під Додатками до цього договору маються на увазі специфікації, узгоджені постачальником та покупцем, рахунки та видаткові накладні / акти прийому -передачі, які видаються постачальником. Всі Додатки до даного договору становлять невід`ємну частину договору (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору встановлено що в Додатках до даного договору сторони зазначають найменування, асортимент, тип програмної продукції або обладнання, кількість і ціну Товару, а також строк і умови поставки та оплати Товару.

Відповідно до п. 3.2. договору замовлення на поставку Товару подається покупцем у письмовій формі власноручно або передається факсимільним або поштовим зв`язком (рекомендованим листом) або на електронну адресу постачальника: .

Згідно з п. 3.7. договору датою затвердження постачальником замовлення покупця вважається дата узгодження та підписання відповідного Додатку уповноваженими представниками сторін та/або дата виставлення постачальником рахунку на оплату.

Розділом 4 договору встановлено строки та умови поставки товару, а саме:

-поставка Товару здійснюється за рахунок постачальника в порядку та на умовах, що зазначаються у замовленні (п. 4.1.);

-строки поставки визначаються сторонами згідно замовлення покупця у Додатках до договору (п. 4.2.);

-якщо строк поставки не зазначено сторонами в Додатках до договору, поставка Товару здійснюється в строк, що не перевищує 14 робочих днів від дати затвердження постачальником замовлення покунця (4.3.);

-товар вважається поставленим з моменту підписання покупцем (уповноваженим представником покупця) видаткової накладної чи/або акту прийому передачі Товару (п. 4.4.);

-якщо покупець не підписав докумети прийому-передачі Товару протягом 10 робочих днів з дати передачі йому цих документів постачальником та не надав письмову мотивовану відмову від підписання, то Товар вважається прийнятим відповідно до документів прийому-передачі Товару, які підписані ппостачальником в односторонньому порядку та підлягає оплаті на умовах встановлених цим договором та Додатками до нього (п. 4.5.).

Відповідно до п. 5.1. договору ціна на Товар визначається у Специфікації (Додаток до договору).

Пунктом 5.4. договору встановлено, що покупець здійснює розрахунки за відповідну партію Товару у формі попередньої оплати в розмірі 10% вартості партії Товару, остаточний розрахунок 90% на протяті 7 календарних днів від дати відвантаження Товару покупцю та підписання видаткових накладних.

Датою здійснення платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 5.5. договору).

Згідно з п. 7.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених у мовами даного договору.

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення строків оплати, визначених даним договором та Додатками до нього, покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової станки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання договірних зобов`язань (п. 7.4. договору).

Пунктом 7.5. договору встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за ним договором припиняться через 3 роки з дати виникнення прострочення.

Відповідно до п.п. 12.1 - 12.3. договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін; договір діє до « 31» грудня 2021 року, а в частині грошових зобов`язань до повното їх виконання; строк дії договору автоматично продовжується на наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо за місяць до дати закінчення терміну, зазначеного в п. 12.2. жодна із сторін не виявила бажання припинити цей договір.

Додатком №1 до договору №050721/1 від 05.07.2021 - Специфікація товару, яка підписана сторонами спору, визначено, що загальна вартість товару (ноутбук Dell Vostro 3500 15/6FHD AG/Intel i5 - 135G7/8/256F/int/W10P кількістю 19 од. та миша Genius NX-7000 WL Black кількістю 19 одиниць), що має бути передана по цій специфікації складає 527402,00 грн; строк поставки - 5 робочих днів з дати підписання даного договору та Додатків до нього; дата поставки співпадає з датою внесення попередньої оплати за Товар згідно п. 5.4. даного договору; порядок оплати - покупець здійснює розрахунки за відповідну партію Товару у формі попередньої оплати в розмірі 10% вартості партії Товару, остаточний розрахунок 90% на протяті 7 календарних днів від дати відвантаження Товару покупцю та підписання видаткових накладних.

05.07.2021 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату по замовленню від 05.07.2021 №523 на суму 527402,00 грн.

05.07.2021 відповідач надав позивачу гарантійний лист, яким гарантував здійснити оплату за товар у повному обсязі згідно з договором №050721/1 від 05.07.2021 на загальну суму 527402,00 грн до 23.07.2021 включно.

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача 07.07.2021 відповідач сплатив позивачу аванс за техніку згідно з рахунком №523 від 05.07.2021 в сумі 52740,00 грн.

07.07.2021 відповідно до видаткової накладної №70721/2 позивач поставив за замовленням покупця №523 від 05.07.2021, а відповідач прийняв, товар вартістю 527402,00 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач, в порушення пункту 5.4 договору та Додатку № 1 до договору повну вартість отриманого товару за видатковою накладною №70721/2 від 07.07.2021 позивачу не сплатив. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення з відповідача 474662,00 грн (527402,00 грн - 52740,00 грн) вартості поставленого товару.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та § 3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Наявними у справі доказами, поданими позивачем, підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару за договором та неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати повної вартості товару, поставленого за видатковою накладною №СД21/201 від 07.07.2021.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 474662,00 грн вартості поставленого товару за договором задовольняються судом як законні та обґрунтовані.

Щодо вимог позивача про стягнення 3225,10 грн пені суд зазначає наступне.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного виконання умов договору в частині несплати вартості поставленого товару в сумі 49974,00 грн, що є порушенням з боку відповідача п.5.4. договору та Додатку №1 до договору - Специфікації товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"

За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з п. 7.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених у мовами даного договору.

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення строків оплати, визначених даним договором та Додатками до нього, покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової станки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

Пунктом 7.5. договору встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за ним договором припиняться через 3 роки з дати виникнення прострочення.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до розрахунку, поданого у позовній заяві, позивачем нараховано 3225,10 грн пені за період з 15.07.2021 по 30.07.2021.

З огляду на зазначене, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання умов договору відповідачем щодо сплати повної вартості поставленого товару, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3225,10 грн пені за період з 15.07.2021 по 30.07.2021.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач проти заявленого позову не заперечив, доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем за договором не надав.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд задовольняє позов.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 7168,31 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аместодон» (40000, м.Суми, вул. Кооперативна, буд. 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «АМІКА» (місцезнаходження: 04128, м. Київ, вул. Стеценка, 19/91, оф.18; адреса для листування: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86Е, оф. 6; ) 474662,00 грн (чотириста сімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят дві грн 00 коп.) основного боргу за договором, 3225,10 грн (три тисячі двісті двадцять п`ять грн 10 коп.) пені, а також 7168,31 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 11.01.2022.

Суддя В.Л. Котельницька