ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" січня 2022 р. Справа № 924/1090/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д. при секретарі судового засідання Сорока Д.В. розглянувши матеріали

за позовом ТОВ "Фундаментстроймакс", м.Дніпро

до ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС, м.Нетішин, Хмельницької області

про стягнення 120 570,00 грн.

Представники сторін: не з"явились

Суть спору:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Фундаментстроймакс", м.Дніпро до ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС, м.Нетішин, Хмельницької області про стягнення 120 570,00 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.12.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На адресу суду 15.11.2021р. від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, у разі ухвалення рішення про задоволення позову відстрочити виконання рішення на три місяці з моменту набрання рішення законної сили.

Представники сторін в засідання суду не з"явились.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який отримав його представник, про що свідчить поштове повідомлення про вручення від 12.06.2021р.

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між ТОВ "Фундаментстроймакс", м.Дніпро та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС, м.Нетішин, Хмельницької області, було укладено Договір № 6-ДП-20/37-124-01 -20-12517 від 16.09.2020 р., про надання послуги з "Розробки робочої програми з обстеження та оцінки технічного стану будівель реакторного відділення енергоблоків №1,2 Хмельницької АЕС".

Згідно із умовами Договору, виконавець, зобов`язався виконати послуги замовника згідно п.1.1 Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи.

Сторонами Договору було підписано Акт № 1 наданих послуги від 16.12.2020 р. на суму 240 570,00 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, що підтверджується вищенаведеним Актом.

Відповідно до п.4.1. Договору замовник здійснює оплату наданих послуг за Договором, протягом 30 календарних днів з дня підписання Акту наданих послуг.

Строк виконання робіт за Актом №1 від 16.12.2020 р. на суму 240 570,00 грн., наступив 15.01.2021 р., таким чином оплата мала відбутися до 16.01.2021 року.

Відповідачем було здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг згідно умов Договору на суму 120 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2057 від 16.03.2021р.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, заборгованість перед позивачем становить в сумі 120 570,00 грн.

Позивач звернуся до відповідача з вимогою №22/0507-21 від 22.07.2021 року про сплату заборгованості в сумі 120 570,00 грн.

У наданій відповіді №45-301639/11375 від 28.08.2021 року на вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідач визнав вимоги та суму заборгованості 120 570,00 грн., однак свої зобов`язання щодо оплати суми заборгованості не виконав.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 120 570,00 грн.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи між ТОВ "Фундаментстроймакс", м.Дніпро та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС, м.Нетішин, Хмельницької області, було укладено Договір № 6-ДП-20/37-124-01 -20-12517 від 16.09.2020 р., про надання послуги з "Розробки робочої програми з обстеження та оцінки технічного стану будівель реакторного відділення енергоблоків №1,2 Хмельницької АЕС".

Згідно із умовами Договору, виконавець, зобов`язався виконати послуги замовника згідно п. 1.1 Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи.

Сторонами Договору було підписано Акт № 1 наданих послуги від 16.12.2020 р. на суму 240 570,00 грн.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, що підтверджується вищенаведеним Актом.

Відповідно до п.4.1. Договору замовник здійснює оплату наданих послуг за Договором, протягом 30 календарних днів з дня підписання Акту наданих послуг.

Строк виконання робіт за Актом №1 від 16.12.2020 р. на суму 240 570,00 грн., наступив 15.01.2021 р., таким чином оплата мала відбутися до 16.01.2021 року.

Відповідачем було здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг згідно умов Договору на суму 120 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2057 від 16.03.2021р.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, заборгованість перед позивачем становить в сумі 120 570,00 грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Позивач звернуся до відповідача з вимогою №22/0507-21 від 22.07.2021 року про сплату заборгованості в сумі 120 570,00 грн.

У наданій відповіді № 45-301639/11375 від 28.08.2021 року на вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідач визнав вимоги та суму заборгованості 120 570,00 грн., однак свої зобов`язання щодо оплати суми заборгованості не виконав.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 120 570,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі обставини справи, давши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Що ж стосується клопотання відповідача відстрочити виконання рішення на три місяці з моменту набрання рішення законної сили, судом враховується наступне:

Відповідно до ч.1, ст.239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами 3, 4 ст.331 ГПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд звертає увагу, що відповідачем у клопотанні не наведено, жодних із перелічених обставин, які б слугували підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Окрім того, відповідач не позбавлений права звернутись із проханням до позивача не пред"являти судовий наказ до виконання, з метою добровільного виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно ч.9, ст.129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 130, 185, 191, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС, (30100, м.Нетішин, Хмельницької області, вул.Енергетиків, буд.20, код: 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундаментстроймакс", (49000, м.Дніпро, пров. Добровольців, 15 код: 35267387) - 120 570,00 грн. (сто двадцять тисяч п"ятсот сімдесят гривень 00 коп.) - заборгованості та 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - 49000, м.Дніпро, вул.Добровольців, 15 ();

3 - відповідачу - 30100, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20.

Виготовлено з АСДС помічник судді Т.М.Козій дата 10.01.2022р.