РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2022Справа № 910/15578/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контент Делівері Нетворк"

вул. Прирічна, 25А, м. Київ, 04213

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут інноваційних рішень" вул. Льва Толстого буд.63, оф.201, м. Київ, 03035

про стягнення 26 419,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Контент Делівері Нетворк" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут інноваційних рішень" (далі-відповідач) про стягнення 26 419,20 грн. заборгованості за Договором підряду від 31.01.2021 №БВ/211-21.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/15578/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №645 повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/15578/21 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду № БВ/211-21 від 31.01.2021 року (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого позивач є замовником, а відповідач - підрядником з виконання робіт.

Згідно п.п.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання на власний ризик, своїми силами і засобами виконати роботи по І та II етапах будівництва на об`єкті на ділянці: м. Київ, вул. Єреванська, 10а, - м. Київ, проспект В.Лобановського, 37 (в подальшому за текстом - волоконно - оптична лінія або ВОК) відповідно до технічного завдання, наданого Замовником, а Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх, згідно з умовами цього Договору.

1.2. Під Роботами у даному Договорі розуміється наступний перелік робіт:

1.2.1. Перший етап робіт - проектно вишукувальні роботи, які включають у себе :

- Проектування ВОК по телефонній каналізації ПАТ "Укртелеком" (Робочий проект)

- отримання технічних умов з розміщення ВОК в телефонній каналізації ПАТ "Укртелеком";

- Креслення траси в ПАТ "Укртелеком";

- отримання картограми ВОК в телефонній каналізації ПАТ "Укртелеком";

- оформлення та супроводження документів по Ділянці ВОК в в ПАТ "Укртелеком";

- отримання дозволів (ордерів) для виконання робіт по будівництву волоконно-оптичної лінії;

1.2.2. Другий етап робіт, який включає у себе виконання наступних робіт :

- поставка на об`єкт будівництва ВОК всіх матеріалів і обладнання для будівництва ВОК власними силами і за власний рахунок;

- виконання будівельних робіт з прокладання волоконно-оптичної лінії на ділянці м. Київ, вул. Єреванська, 10а, - м. Київ, проспект В.Лобановського, 37;

- підготовка виконавчої документації; проведення Робочої комісії з здачі - приймання робіт з будівництва ВОК;

- здача ВОК в експлуатацію та отримання Акта опосвідчення від ПАТ «Укртелеком».

Згідно п.п.3.2.2. Договору, після виконання Першого етапу робіт та отримання від Підрядника погоджених в ПАТ «Укртелеком» всіх документів, передбачених п.п. 1.2.1. Договору, Замовник оплачує вартість Першого етапу робіт (50% що залишилися від авансу) та протягом 7 робочих днів з дати отримання від Підрядника оригіналу рахунка на оплату, зобов`язаний перерахувати Підряднику авансову оплату за виконання Другого етапу робіт, передбачених п.п.1.2.2. Договору яка складає 50% від Договірної ціни.

Згідно п.п. 3.2.3. Договору, остаточний розрахунок здійснюється Замовником після виконання Підрядником всіх робіт, передбачених Другим етапом робіт згідно п.п. 1.2.2% Договору, отримання Акту опосвідчення ПАТ «Укртелеком» та підписання Акту виконаних робіт.

Згідно п.п. 3.3. Договору, Підрядник виконує роботи з матеріалів Замовника.

Згідно п.п. 3.4. Договору, всі суми, що підлягають сплаті за цим Договором, сплачуються в безготівковій формі на поточний рахунок Підрядника у національній валюті. Копія договору додається.

31.03.2021 року, позивачем, згідно отриманого від відповідача рахунку на оплату № 3 від 11.03.2021 року, була сплачена на користь останнього авансова оплата в сумі 26419,20 гривень за виконання другого етапу робіт, передбачених п.п.1.2.2. Договору. Копія рахунку № 3 від 11.03.2021 року та платіжного доручення № 19683 від 31.03.2021 року про оплату цього рахунка додаються.

Згідно п.п.4.1.1. Договору, Підрядник зобов`язується розпочати роботи протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання цього Договору за умови проведення Замовником авансування.

Згідно п.п. 5.1.1. Договору, Підрядник зобов`язаний виконати з використанням власних ресурсів, якщо інше не встановлено умовами цього Договору, та у встановлені строки Роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, починаючи з 31.03.2021 року, роботи, передбачені другом етапом Договору, відповідачем фактично так і не були розпочаті. Повідомлень та документації, яка підтверджувала початок та/або фактичне виконання другого етапу робіт, позивач від відповідача не отримав.

Згідно 5.4.10. Договору, Замовник має право відмовитися від цього Договору та вимагати відшкодування збитків, якщо Підрядник своєчасно не розпочав Роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений Договором, стає неможливим.

Згідно п.п. 11.5 Договору, незалежно від наявності порушень умов цього Договору з боку Підрядника, Замовник має право у будь-який час до закінчення Робіт відмовитися від цього Договору, виплативши Підряднику плату за фактично виконані Роботи (частину Робіт). В цьому випадку, Договір вважається розірваним після закінчення 20-ти денного строку з моменту направлення Підряднику заяви Замовника про відмову від цього Договору.

01.07.2021 року позивачем на адресу місцезнаходження відповідача був надісланий лист-вимога вих. №01/07-2021 від 01.07.2021 року про відмову від договору та повернення сплачених за виконання другого етапу робіт коштів в строк до 22.07.2021 року на зазначений у листі рахунок. Позивач відповіді від відповідача на вказаний лист не отримав.

10.08.2021 року позивачем повторно на адресу місцезнаходження відповідача був надісланий лист-вимога вих, №10/08-2021 від 10.08.2021 року про відмову від договору та повернення сплачених за виконання другого етапу робіт коштів в строк до 01.09.2021 року на зазначений у листі рахунок. Будь-якої відповіді від відповідача на вказаний лист позивач також не отримав.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини підряду на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, при укладенні договору №БВ/211-21 від 31.01.2021 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив відповідачу суму авансу відповідно до укладеного між сторонами Договору №БВ/211-21 від 31.01.2021. З матеріалів справи вбачається, що внесення позивачем суми попередньої оплати на рахунок відповідача не заперечується відповідачем. Водночас з наявних матеріалів справи не вбачається, щоб відповідач частково чи повністю повернув суму попередньої оплати у розмірі 26 419,20 грн. чи виконав другий етап робіт, що передбачені умовами Договору №БВ/211-21 від 31.01.2021.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачеві суму попередньої оплати у розмірі 26 419,20 грн., згідно вищезазначеного договору.

Відповідач належними засобами доказування доказів протилежного не довів.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, не було надано оплачених послуг, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 26 419,20 грн.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за надані послуги у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 26 419,20 грн. є обґрунтованими.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут інноваційних рішень" (вул. Льва Толстого буд.63, оф.201, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 42625270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контент Делівері Нетворк" (вул. Прирічна, 25А, м. Київ, 04213, ідентифікаційний код 38736443) суму авансового платежу у розмірі 26 419 грн. 20 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов