ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5664/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 (повний текст ухвали складено та підписано 29.11.2021, суддя Бєлік В.Г.) у справі

за позовом Криворізької міської ради, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до приватного підприємства "САРМАТ", смт.Широке, Широківський район, Дніпропетровська область

про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 у даній справі у задоволенні заяви Криворізької міської ради заяви про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення певних дій відмовлено. У задоволенні клопотання приватного підприємства "САРМАТ" про зустрічне забезпечення - відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована посиланням на відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Криворізької міської ради про забезпечення позову шляхом заборони ПП "САРМАТ" проводити будь-які будівельні роботи та зобов`язання припинити будь-які дії щодо будівництва на земельній ділянці площею 0,3194, яка розташована за адресою: вул.Лермонтова, 33 в Центрально-Міському районі у м.Кривому Розі, кадастровий номер :08:309:0005.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Криворізька міська рада, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати у повному обсязі та прийняте нове рішення, яким задовольнити заяву Криворізької міської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони приватному підприємству «САРМАТ» проводити будь-які будівельні роботи та зобов`язавши припинити будь-які дії щодо будівництва на земельній ділянці загальною площею 0,3194 га, яка розташована за адресою: вул.Лермонтова, 33 в Центрально-Міському районі у м.Кривому Розі, кадастровий номер :08:309:0005.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник вказує, що Криворізькою міською радою 24.02.2021 прийнято рішення №320 «Про використання частини земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді приватного підприємства «САРМАТ», для створення майданчика відпочинку».

Вказане рішення Криворізької міської ради є чинним та нескасованим. Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №160/5194/21 апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №160/5194/21 - задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Сармат" про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №320 від 24.02.2021 "Про використання частини земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді приватного підприємства "Сармат", для створення майданчику відпочинку".

Отже, за твердженням скаржника, відповідно до рішення Криворізької міської ради від 24.02.2021 №320 вилучено для суспільних потреб створення майданчика відпочинку земельну ділянку орієнтовною площею 0,1200 га, що є частиною земельної ділянки загальною площею 0,3194 га на вул.Лермонтова, 333 в Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:309:0005), яка перебуває в оренді приватного підприємства «САРМАТ» для розміщення магазину.

Позивач звертає увагу суду, що на теперішній час на спірній земельній ділянці відповідачем проводяться будівельні роботи і за період на який розгляд даної справи було зупинено, відбулося зведення фундаменту та блоків першого поверху. Даний факт підтверджується актом обстеження земельної ділянки, складеного в межах самоврядного контролю 10.11.2021.

Заявник апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що позивачем не надано доказів розміщення майданчика відпочинку саме на ділянці, наданій під розміщення магазину, оскільки вказаний висновок суду суперечить фактичним обставинам справи.

Місцевим господарським судом не враховано позовну вимогу про зобов`язання приватне акціонерне товариства «САРМАТ» привести її у придатний для використання стан спірну земельну ділянку та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі та здійснено помилковий висновок, що позовні вимоги мають нематеріальний характер.

На думку позивача, правова та матеріальна природа даного позову зумовлює настання очевидної небезпеки того, що здійснення активних будівельних робіт ПП «САРМАТ» на спірній земельній ділянці вплине на процедуру реалізації виконання рішення суду в майбутньому (в частині повернення земельної ділянки в належному для використання стані територіальній громаді) у випадку задоволення позову. Більше того, приведення земельної ділянки у належний для використання стан за наявності розташованих на ній певних будівельних конструкцій та елементів споруди не тільки ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а й призведе до значних матеріальних затрат.

2.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначає, що факт прийняття міською радою рішення №320 є лише виявом наміру повноважного органу на розірвання договору, а тому не тягне за собою автоматичне припинення права оренди та не є визначальним для прийняття судом рішення про забезпечення позову.

Відповідач стверджує, що він здійснює будівельні роботи на спірній земельній ділянці на законних підставах, маючи діючи право оренди земельної ділянки, наданої для розміщення магазину та за наявності дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідач вважає, що заборона будівельних робіт на всій земельній ділянці є необґрунтованою, оскільки така заборона обмежує використання ПП "Сармат" земельної ділянки, створює загрозу неможливості забезпечення роботи торгівельного комплексу.

Позивачем не надано доказів розміщення майданчику відпочинку на місці проведення будівельних робіт.

За твердженням відповідача, невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді встановлення заборони здійснювати будівництво ніяким чином не призведе до неможливості виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог про розірвання договору, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту розірвання договору оренди земельної ділянки. У разі задоволення позову саме на ПП "Сармат" буде покладено обов`язок щодо приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, тому міська рада не понесе жодних матеріальних збитків.

У свою чергу, внаслідок забезпечення позову відповідач понесе матеріали збитки, оскільки до процесу будівництва нового магазину було залучено підрядників, а тому накладення заборони на здійснення будівельних робіт призведе до того, що ПП "Сармат" буде вимушено сплатити підрядним організаціям штрафні санкції та виконати інші зобов`язання.

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.12.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021; призначено справу до розгляду на 13.01.2022 на 10 годин 30 хвилин.

13.01.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2022 на 09:20 годин.

17.01.2022 до апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, акту обстеження земельної ділянки від 10.11.2021.

Колегія суддів приймає надані додаткові докази до уваги, як такі, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

20.01.2022 у судове засідання з`явилися представники сторін, які надали відповідні пояснення.

20.01.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Криворізька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного підприємства "САРМАТ" про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила: розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,3194 га на вул.Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:309:0005) укладений між Криворізькою міською радою та приватним підприємством САРМАТ, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.01.2018 за № 24633134; зобов`язати приватне підприємство "САРМАТ" привести у придатний для використання стан земельну ділянку площею 0,3194 га з кадастровим номером :08:309:0005, що знаходиться на вул. Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на те, що на пленарному засіданні 24.02.2021 Криворізькою міською радою було прийнято рішення №320 від 24.02.2021 "Про використання частини земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді приватного підприємства "Сармат" для створення майданчику відпочинку", відповідно до якого міська рада вирішила: вилучити для суспільних потреб - створення майданчика відпочинку земельну ділянку орієнтовною площею 0,1200 га, що є частиною земельної ділянки загальною площею 0,3194 га на вул.Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:309:0005), яка перебуває в оренді приватного підприємства "Сармат" для розміщення магазину. Пунктом 2 вказаного рішення міської ради Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради доручено письмово звернутися до приватного підприємства "Сармат" з вимогою про виділення в окрему земельну ділянку частини земельної ділянки для створення майданчику відпочинку із земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га, що є частиною земельної ділянки загальною площею 0,3194 га на вул.Лєрмонтова, 33 в Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:309:0005), яка перебуває в його оренді для розміщення магазину, та припинення шляхом розірвання договору оренди, зареєстрованого 30.01.2018 за № 24633134.

10.11.2021 через систему електронний суд від Криворізької міської ради до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення певних дій, у якій просить вжити заходи забезпечення позову, до набрання рішенням у даній справі законної сили, шляхом встановлення заборони приватному підприємству САРМАТ проводити будь-які будівельні роботи та зобов`язання припинити будь-які дії щодо будівництва на земельній ділянці загальною площею 0,3194, яка розташована за адресою: на вул.Лермонтова, 33 в Центрально-Міському районі у м.Кривому Розі, кадастровий номер :08:309:0005.

Вказана заява обґрунтована посиланням на те, що відповідач всупереч рішенню Криворізької міської ради від 24.02.2021 №320 «Про використання частини земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді приватного підприємства «САРМАТ», для створення майданчика відпочинку», активно здійснює будівельну діяльність на цій земельній ділянці. Дані дії приватного підприємства «САРМАТ» призводять до порушення прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради у сфері земельних відносин та містобудівної діяльності.

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язано застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише застереження у заяві про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або імовірну неможливість ефективного поновлення прав позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Предметом спору у даній справі є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання приватне підприємство "Сармат" привести у придатний для використання стан земельну ділянку та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі.

Оскільки Криворізька міська рада звернулася до суду у даній справі з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в такому немайновому спорі має досліджуватися і те, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У вказаних висновках колегія суддів апеляційного господарського суду звертається до усталених правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №912/1616/18 і від 26.09.2019 у справі № 917/751/19.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, обов`язок доказування наведеного покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст.73, 74,76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд враховує, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що між Криворізькою міською радою (орендодавець) та приватним підприємством «САРМАТ» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 25.01.2018 (зареєстрований в Держаному реєстрі речових прав на нерухому майно 30.01.2018 за № 24633134), за умовами якого міська рада на підставі рішення міської ради від 20.12.2017 № 2380 надала орендарю в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови для розміщення магазину, з кадастровим номером :08:309:0005, яка розміщена на вул. Лермонтова, 33 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Колегія суддів вважає, що на підтвердження викладених у заяві обставин, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що заявлені заходи забезпечення позову, а саме шляхом встановлення заборони приватному підприємству "Сармат" проводити будь-які будівельні роботи та зобов`язання припинити будь-які дії на спірній земельній ділянці, відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін.

У даному випадку, заявлені позивачем заходи забезпечення позову не тільки позбавляють орендаря на весь час вирішення спору використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до умов договору, позаяк доказів використання не відповідно до умов договору на час вирішення заяви про забезпечення позову не встановлено, але й перешкоджатиме здійсненню відповідачем підприємницької діяльності, як юридичної особи, зокрема, з метою здійснення якої було укладено договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

Крім того, невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді встановлення заборони здійснювати будівництво ніяким чином не призведе до неможливості виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявлених вимог, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту.

Застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову не забезпечує збалансованість інтересів сторін та не є співмірними із заявленими позовними вимогами. Застосування вказаних заходів порушить право відповідача на правомірне користування земельної ділянкою та свідчитиме про надання судом переваги позиції позивача ще до моменту вирішення справи по суті.

Подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Необґрунтованими є посилання позивача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №160/5194/21 про відмову у задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Сармат" про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №320 від 24.02.2021 "Про використання частини земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді приватного підприємства "Сармат", для створення майданчику відпочинку".

Так, відповідно до рішення Криворізької міської ради від 24.02.2021 №320, міська рада вирішила вилучити для суспільних потреб створення майданчика відпочинку земельну ділянку орієнтованою площею 0,1200 га, що є частиною земельної ділянки загальною площею 0,3194 га на вул.Лермонтова,33 в Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:309:0005), яка перебуває в оренді приватного підприємства «Сармат» для розміщення магазину.

Отже, зазначене рішення органу місцевого самоврядування є лише виявом наміру територіальної громади (держави) в особі відповідних органів як власника землі про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб та не свідчить про припинення договору оренди земельної ділянки №2018032 від 30.01.2018.

Крім того, рішенням міської ради від 24.02.2021 №320 вилучено земельну ділянку для розміщення майданчику відпочинку орієнтовною площею 0,1200 га, що є частиною земельної ділянки загальною площею 0,3194 га. У цьому рішенні не конкретизовано, яку саме частину земельної ділянки планується вилучити, де вона розташована в межах цілої земельної ділянки, лише зазначено її орієнтовний розмір. Позивачем не надано доказів розміщення майданчику відпочинку саме на ділянці, наданій під розміщення магазину.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що позовна вимога про зобов`язання приватне акціонерне товариства «САРМАТ» привести її у придатний для використання стан спірну земельну ділянку та повернути її територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі, має матеріальний характер, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать про те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди земельної ділянки і даний спір випливає з орендних правовідносин.

Предметом спору у даній справі, зокрема, є вимога позивача про повернення земельної ділянки орендодавцю - Криворізькій міській раді.

При цьому, право власності Криворізької міської ради на земельну ділянку, яка була предметом договору оренди, не оспорюється, і даний спір не пов`язаний з підтвердженням права на земельну ділянку.

Позовні вимоги про приведення земельної ділянки у придатний стан та повернення її територіальній громаді міста Кривого Рогу є вимогою немайнового характеру, оскільки між сторонами існують договірні відносини, спірна земельна ділянка із комунальної власності не вибувала, вказані позовні вимоги мають зобов`язальний характер, а безпосереднім наслідком задоволення таких вимог не стане зміна складу майна сторін.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи позивача, зазначені в апеляційній скарзі, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки вони спростовуються викладеними приписами законодавства та встановленими обставинами у справі, і не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено невірне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За приписами п.4 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Отже, постанова апеляційного господарського суду, якою переглянуто ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не підлягає касаційному оскарженню.

3.5 Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Криворізької міської ради відмовити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 у справі №904/5664/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 24.01.2022

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

В.Ф.Мороз