номер провадження справи 9/100/21-17/182/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 Справа № 908/2292/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 908/2292/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Петропавлівське", , 08129, Київська область, Києва-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Авіаторів, 41-А

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шапкіної Ірини Григорівни, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення суми 154 983,84 грн.

без повідомлення (без виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 09.08.21 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Петропавлівське" (далі ТОВ "Петропавлівське"/позивач) за вих. № 367 від 04.08.2021 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Шапкіної Ірини Григорівни (надалі ФОП Шапкіна І.Г./відповідач) суми 154983,84 грн. майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем у відповідача було здійснено замовлення на ремонт насосів для стічних вод та відправлено дві одиниці насосів "Новою поштою" на адресу відповідача. 20.10.20 відповідачем виставлено рахунок за ремонт 2-х насосів на суму 45 287,76 грн. Позивачем сплачено виставлений відповідачем рахунок за ремонт насосів. Однак, після оплати за ремонт насосів, відповідачем на вимогу позивача не повернуто насоси та не повернуто сплачені кошти. Ураховуючи викладене, позивач вказує про те, що йому відповідачем завдана майнова шкода у загальному розмірі 154 983,84 грн., яка складається з: 45 287,76 грн. сплачених за ремонт насосів стічних вод; 5024,00 грн. вартості послуг ТОВ "Нова пошта" за послугу з відправлення; 54 559,21 грн. та 50 112,87 грн. вартості насосів для стічних вод на момент подачі позовної заяви без ПДВ.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 09.08.21, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2292/21 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 12.08.2021 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 31.08.21 включно.

26.08.21 на виконання ухвали суду від 12.08.21 до господарського суду від позивача із супровідним листом надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 31.08.21 суддею Боєвою О.С. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2292/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 28.09.21.

Ухвалою суду від 28.09.21 розгляд справи відкладено на 19.10.21 об 11 год. 30 хв.

28.10.21 помічником судді Литвиновою О.Ю. на адресу учасників справи надіслано повідомлення про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 19.10.21 об 11:30, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та про те, що наступне судове засідання у справі відбудеться 29.10.21 о 12 год. 00 хв.

Ураховуючи закінчення встановленого ГПК України строку для розгляду справи № 908/2292/21 та перебування судді Боєвої О.С. з 18.10.21 на лікарняному, на підставі доповідної записки помічника судді від 29.10.21 та розпорядження керівника апарату суду від 01.11.21 № П-766/21 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2292/21 між суддями, за наслідками якого справу передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 08.11.21 суддею Корсуном В.Л. прийнято справу № 908/2292/21 до свого провадження. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи зі стадії відкриття провадження у справі. Крім того, вказаною ухвалою суду визначено сторонам у справі строк для подання до суду заяв по суті справи та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, представником позивача копію ухвали від 08.11.21 по цій справі отримано 15.11.21.

Копія ухвали від 08.11.21 про прийняття справи до провадження № 908/2292/21 в порядку визначеному ГПК України була надіслана судом за належною адресою (зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) відповідача: Фізичної особи-підприємця Шапкіної Ірини Григорівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме на адресу: АДРЕСА_1 . Проте, вказана ухвала 31.12.21 була повернута підприємством поштового зв`язку на адресу суду із зазначенням наступної причини її повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до частин 3 та 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 11 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, з огляду на повернення ухвали від 08.11.21 по цій справі на адресу суду із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата ФОП Шапкіної І.Г. за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована у встановленому законом порядку та виходячи з припису п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення ухвали суду від 08.11.21 по справі № 908/2292/21 відповідачу слід вважати 30.12.21 (тобто день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Частиною 1 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.2 ст. 252 ГПК України).

Частиною 5 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно із ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 116 та ст. 248 ГПК України (суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі), граничним строком розгляду цієї справи судом є 10.01.22 включно.

З огляду на викладене, враховуючи, що учасники належним чином повідомлені про розгляд господарським судом Запорізької області справи № 908/2292/21 у порядку спрощеного позовного проведення без виклику учасників справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення спору у справі за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд

ВСТАНОВИВ:

20.10.20 ФОП Шапкіною Іриною Ігорівною (відповідачем) виставлено ТОВ "Петропавлівське" (позивачу) рахунок-фактуру від 20.10.20 № АР-00020 на оплату ремонту насоса марки GRUNDFOS у кількості 2 одиниці на загальну суму 45 287,76 грн. з ПДВ.

Платіжним дорученням від 27.10.20 № 4961 на суму 45 287,76 грн. позивач здійснив оплату виставленого відповідачем рахунку-фактури від 20.10.20 № АР-00020 за ремонт насосів марки GRUNDFOS.

Вбачається, що позивач скористався послугою доставки ТОВ «Нова пошта» та 19.02.20 надіслав за власний кошт на адресу відділення № 4 «Нової пошти» у м. Мелітополь для отримання Шапкіною Іриною Ігорівною відправлення (палети) фактичною вагою 1224 кг, що підтверджується експрес-накладною «Нової пошти» за № 5 від 19.02.20.

Відповідачем вказане вище відправлення від позивача отримано 24.02.20 особисто, про що міститься відмітка у експрес-накладній «Нової пошти» за № 5 від 19.02.20.

15.07.21 позивачем на адресу відповідача цінним листом надіслано досудове попередження за вих. від 15.07.21 № 322 про повернення 2 одиниць насосів марки GRUNDFOS, які належать на праві власності ТОВ "Петропавлівське" та повернення сплачених коштів у сумі 45 287,76 грн. на підставі ст.ст. 15, 16, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 387 ЦК України.

Відповідачем досудове попередження позивача за вих. від 15.07.21 № 322 отримано 27.07.21, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 322.

Враховуючи, що відповідач насоси марки GRUNDFOS у кількості 2-х одиниць позивачу не повернув, кошти у сумі 45 287,76 грн. позивачу не перерахував ТОВ "Петропавлівське" (позивач у справі) звернувся (лось) до суду із цієї позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якій просить суд стягнути з відповідача 154 983,84 грн. майнової шкоди, з якої: 45 287,76 грн. кошти сплачені за ремонт насосів стічних вод; 5 024,00 грн. - вартість послуг відправлення ТОВ "Нова пошта"; 54 559,21 грн. та 50 112,87 грн. вартість насосів для стічних вод на момент подачі позовної заяви без ПДВ.

Норми права, які підлягають застосування судом до спірних правовідносин та висновки суду.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2).

Статтею 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1).

Предметом спору у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди у загальному розмірі 154 983,84 грн.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з положеннями статей 224, 225 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У розумінні наведених положень особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні збитків.

Як вказує позивач у позовній заяві, між ним та відповідачем склались майново-господарські правовідносини за двостороннім правочином.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.1 та п.3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Підставою виникнення господарських зобов`язань за приписами ч. 1 ст. 177 ГК України є договір.

Приписи ст. 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Укладання господарських договорів, у відповідності з п. 1 ст. 181 ГК України, допускається у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а підпис шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення давнього виду договорів.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Наявні у справі докази свідчать, що позивачем на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури від 20.10.20 № АР-00020 на оплату ремонту насоса марки GRUNDFOS у кількості 2 одиниці на загальну суму 45 287,76 грн. з ПДВ перераховано ФОП Шапкіній І.Г. згідно із платіжним дорученням від 27.10.20 № 4961 кошти у сумі 45 287,76 грн., що свідчить про укладення між сторонами у даній справі у спрощений спосіб договору підряду на виконання робіт по ремонту на умовах попередньої оплати.

Як свідчить надане до позовної заяви останнє досудове попередження за вих. від 15.07.21 вих. № 322, позивач посилаючись на ст.ст. 15, 16, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 387 ЦК України вимагає від ФОП Шапкіної І.Г. терміново повернути ТОВ "Петропавлівське" насоси марки GRUNDFOS у кількості 2-х одиниць, які належать на праві власності ТОВ "Петропавлівське" та перерахувати сплачені кошти у сумі 45 287,76 грн. Вказану вимогу (претензію) позивачем обґрунтовано тим, що після відправлення насосів та сплати рахунку-фактури від 20.10.20 № АР-00020 з ФОП Шапкіною І.Г. неможливо вийти на зв`язок. Уникнення ФОП Шапкіної І.Г. будь-яких дій з приводу повернення насосів марки GRUNDFOS у кількості 2 одиниць ТОВ "Петропавлівське" та сплачених коштів, за доводами позивача свідчить про незаконне заволодіння чужим майно, що має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

За змістом положень статей 317, 319 ЦК України, власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Витребування майна на підставі ст. 387 ЦК України (шляхом віндикації) застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Отже, з огляду на те, що ТОВ "Петропавлівське" перебуває із відповідачем у договірних відносинах, то права та обов`язки сторін по даній справі з приводу з приводу виконання підрядних робіт регулюються, зокрема, загальними положеннями ЦК України про договір підряду та відповідними нормами інституту зобов`язального права.

При цьому, оскільки позивачем та відповідачем не встановлено строку виконання роботи по ремонту насосів марки GRUNDFOS у кількості 2-х одиниць, то до спірних правовідносин сторін у даній справі підлягає застосуванню ч. 2 ст. 846 ЦК України, якою визначено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України, закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1) Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених положень законодавства розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Згідно з ч. 2 ст. 598 ЦК України, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Приписами ст. 849 ЦК України передбачено права замовника під час виконання роботи, а саме:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (ч. 1);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 3);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4).

Тобто, ст. 849 ЦК України встановлено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Так, зокрема, правовим наслідком відмови замовника від договору підряду на підставі ч. 2 та ч. 3 ст. 849 ЦК України є відшкодування завданих замовнику збитків.

Водночас, право на відмову від договору підряду та відшкодування збитків на підставі положень частин 2 та 3 ст. 849 ЦК України виникає у замовника лише у разі доведення останнім обставин невиконання підрядником умов договору.

Як встановлено судом, позивачем та відповідачем не узгоджені строки виконання робіт з ремонту 2-х насосів, а тому, позивач відповідно до ч. 2 ст. 846 ЦК України має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту, а відповідач в силу припису ч. 2 ст. 530 ЦК України має виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Разом з тим, наявні у матеріалах цієї справи докази не свідчить про те, що ТОВ "Петропавлівське" зверталось до ФОП Шапкіної І.Г. із вимогою виконати ремонт насосів обумовлених у рахунку-фактурі від 20.10.20 № АР-00020, та як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено строк виконання зобов`язання.

Також, з наданих до справи доказів, у т.ч. з досудового попередження за вих. від 15.07.21 вих. № 322 не вбачається, що позивач, як замовник, відмовився від договору підряду укладеного між сторонами у даній справі у спрощений спосіб з підстав визначених відповідною частиною ст. 849 ЦК України.

Заважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена ТОВ "Петропавлівське" майнова шкода, у т.ч. попередня оплата у сумі 45 287,76 грн. за ремонт насосів, не підлягає відшкодуванню з підстав визначених ст. 849 ЦК України.

За загальними приписами ст. 841 ЦК України, підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Статтею 841 ЦК України закріплено, що підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Відповідальність підрядника за ст. 841 ЦК України настає з умови, наявності його вини у втраті або пошкодженні майна замовника на загальних підставах і може бути як договірною так і деліктною.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 937 ЦК України визначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу (ч.1). Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання (ч.2). Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (ч.3).

Як вказує ТОВ "Петропавлівське" у позовній заяві, 29.02.20 позивачем у відповідача було здійснено замовлення на ремонт 2-х одиниць насосів марки GRUNDFOS (насос для стічних вод SL1.75.100.170.2.52S.S.N.51D (98179794) та насос для стічних вод SL1.80.100.75.4.51D.C (98626066)) і було відправлено вказані насоси засобами «Нової пошти» за адресою: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 16.

Судом встановлено відсутність між сторонами укладеного у письмовій формі договору зберігання 2-х насосів марки GRUNDFOS: насосу для стічних вод SL1.75.100.170.2.52S.S.N.51D (98179794); насосу для стічних вод SL1.80.100.75.4.51D.C (98626066).

З наявних у матеріалах справи доказів, а саме з експрес-накладної «НОВА ПОШТА» за № 5 від 19.02.20, судом встановлено, що 19.02.20 позивач надіслав на адресу відділення № 4 «Нової пошти» у м. Мелітополь для отримання ОСОБА_1 відправлення (Палети) фактичною вагою 1224 кг, кількість місць 2 шт., оголошена цінність 200 грн.

Також зміст вказаної експрес-накладної свідчить, що Шапкіною Іриною Ігорівною відправлення за № 5 від 19.02.20 отримано 24.02.20 о 15.15.

Судом враховано, що із змісту експрес-накладної «НОВА ПОШТА» за № 5 від 19.02.20, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення вартості насосів та плати за доставку відправлення, не вбачається ані відправлення позивачем, ані прийняття відповідачем, у т.ч. на зберігання, 2-х насосів для стічних вод марки GRUNDFOS (SL1.75.100.170.2.52S.S.N.51D (98179794); SL1.80.100.75.4.51D.C (98626066)).

Додані до позовної заяви рахунок-фактура від 29.02.20 № НП-003422640 на суму 5094,00 грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.02.20 № НП-003422640 та Специфікація до акту наданих послуг від 29.02.20 № НП-003422640 також не свідчать про відправлення позивачем відповідачу 2-х насосів для стічних вод марки GRUNDFOS: (SL1.75.100.170.2.52S.S.N.51D (98179794); SL1.80.100.75.4.51D.C (98626066).

Крім того, судом враховано, що ТОВ "Петропавлівське", як відправник за експрес-накладною «НОВА ПОШТА» № 5 від 19.02.20, самостійно визначив, що послугу з відправлення у сумі 5024 грн. сплачує відправник.

Приписами частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулась з вимогою про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 73 ГПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 76 ГПК України визначає, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частина 1 ст. 79 ГПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки за результатами оцінки наявних у її матеріалах справи № 908/2292/21 доказів, встановлено недоведеність позивачем наявності зазначених трьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками) з боку відповідача, вказане унеможливлює застосування до ФОП Шапкіної І.Г. відповідальності у вигляді стягнення 154 983,84 грн. майнової шкоди (збитків), які складаються з: 45 287,76 грн. сплачених за ремонт насосів стічних вод; 5024,00 грн. вартості послуг ТОВ "Нова пошта" за послугу з відправлення; 54 559,21 грн. та 50 112,87 грн. вартості насосів для стічних вод на момент подачі позовної заяви без ПДВ.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 324,76 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 73, 74, 76-78, 86, 91, 129, 236-238, 240, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Рішення підписано без його проголошення.

Повне рішення складено 24.01.2022.

Суддя В.Л. Корсун