УХВАЛА

м. Київ

18.01.2022Справа № 910/19616/21

За позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Катрін»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна»

про стягнення 264.210,01 грн

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ :

30.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Катрін» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» про стягнення 286.787,04 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору постачання нафтопродуктів № 802 від 06.02.2019, відповідачем було виставлено рахунки на оплату № МУ 000002993 від 01.07.2019 та № МУ 000006812 від 19.12.2019 на загальну суму 363.268,00 грн, які позивачем було сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 105 від 01.07.2019 та № 291 від 21.12.2019. Умовами договору встановлено, що поставка попередньо оплаченого товару здійснюється у строк, що не перевищує трьох календарних днів. У зв`язку з тим, що відповідачем не було поставлено оплачений позивачем товар, останній звернувся до відповідача з листом, в якому містилася вимога повернути сплачені грошові кошти. У відповідь на вказаний лист відповідачем було визнано свою заборгованість, проте в подальшому було повернуто лише 20.000,00 грн сплачених позивачем коштів. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 286.787,04 грн, з яких 273.125,29 грн боргу з урахуванням індексу інфляції, 239,16 грн пені, 13.422,59 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19616/21 від 07.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

20.12.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду уточненої позовної заява, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 264.210,01 грн, з яких 219.755,20 грн основного боргу, 30.855,80 грн інфляційних втрат, 239,16 грн штрафу та 13.359,25 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/19616/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.01.2022 відповідачем до суду подано заяву про передачу справи № 910/19616/21 на розгляд до Господарського суду міста Києва в межах справи № 910/17229/21 про банкрутство ТОВ «Мозир Україна».

Суд розглянувши матеріали справи відзначає наступне

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями господарського процесу, а саме приписами п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи і саме цей суд є судом, встановленим законом, до юрисдикції якого віднесено розгляд спору, ініційованого позивачем.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 428/2376/20 (провадження № 61-2785св21).

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/17229/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна».

Відповідно до ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи № 910/19616/21 за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Катрін» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» про стягнення 264.210,01 грн підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/26/48/09 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна».

Керуючись ст.ст. 30, 31, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

Матеріали справи № 910/19616/21 за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Катрін» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна» про стягнення 264.210,01 грн передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/17229/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мозир Україна».

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В. Сівакова