ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2022 Справа № 914/4093/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.,

розглянув матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Проців Максима Ярославовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з

Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Груп» (81400, Львівська обл., м.Самбір, вул. Бачинських, буд. 2, ) 121 509,04 грн заборгованості та 227,00 грн судового збору

встановив:

30 грудня 2021 року Фізична особа-підприємець Проців Максим Ярославович звернувся до Господарського суду Львівської області про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Груп» 121 509,04 грн заборгованості та 227,00 грн судового збору.

Розглянувши подану заяву, у відповідності до вимог розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Так відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 5 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктом 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу заявником долучено Договір суборенди від 21.02.2019 з додатковою угодою від 27.12.2019 та Акт прийому-передачі приміщення від 28.02.2019. Строк дії договору суборенди встановлено з 01.03.2019 року по 31 грудня 2020 р.

Текст заяви містить твердження про поновлення договору суборенди на той самий строк у зв`язку із відсутністю заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору.

Разом з тим, до матеріалів заяви не долучено основного Договору оренди з якого вбачається правомірність здачі приміщення в суборенду заявником та не зазначено строку його дії.

Відтак, для з`ясування обґрунтованості заявленої до стягнення суми за договором суборенди підлягає дослідженню і договір оренди, оскільки така вимога є похідною в силу ч. 2 ст. 774 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Як вбачається з п. 2.4. Договору суборенди, суборенда за цим Договором можлива лише за умови письмової згоди на це Орендодавця ТзОВ «Зоря», однак заявником не долучено до матеріалів заяви жодної письмової згоди ТОВ «Зоря» про передачу приміщення в суборенду.

Недолучення до заяви документів, котрі б підтверджували строк дії договору оренди унеможливлює встановлення факту пролонгації договору суборенди, а відповідно наявність договірних відносин в період нарахування орендної плати (грудень 2021 року), з вимогами про стягнення якої звернувся заявник.

Таким чином, суд констатує, що заявником не долучено до заяви всіх документів, якими заявник обгрунтовує свої вимоги

Згідно пунктів 1 та 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ФОП Проців М.Я. від 29.12.2021 на підставі п. 1, 8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 227,00 грн. Згідно з ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Проців Максиму Ярославовичу у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Груп»

121 509,04 грн заборгованості та 227,00 грн судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя Запотічняк О.Д.