СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Харків Справа № 922/1258/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

без виклику сторін,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський автомобільний завод", м. Харків (вх. №1957 Х/2),

на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 (повний текст складено 10.06.2021) у справі № 922/1258/21 (суддя Жигалкін І.П.),

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд", смт. Михайлівка, Запорізька область,

до відповідача Державного підприємства "Харківський автомобільний завод", м. Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" про стягнення грошових коштів у розмірі 51257,85грн, з яких: 32877,70грн - понесені збитки; 12888,10грн - пені; 2539,30грн 3% відсотки річних; 2952,75грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №19 від 29.05.2019 в частині своєчасної оплати вартості поставленої позивачем партії продукції. Крім того, позивач вказує, що несвоєчасна оплата відповідачем поставленої та отриманої продукції спричинила позивачу збитки на загальну суму 32877,70грн, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Чорметремонт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 позов задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" 32877,70грн - понесених збитків, 12888,10грн - пені, 2539,30грн - відсотків; 2952,75грн - інфляційних втрат та 2270,00грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої інстанції встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" свої зобов`язання по Договору виконало у повному обсязі та поставило Державному підприємству "Харківський автомобільний завод" товар на загальну суму 226413,19грн, однак відповідач свої зобов`язання по оплаті отриманого товару здійснив несвоєчасно, що підтверджується належними доказами, у зв`язку з чим свідчить про наявність підстав для задоволення позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Також, за висновком суду, несвоєчасна оплата відповідачем поставленої та отриманої продукції спричинила позивачу збитки на суму 32877,70грн.

При цьому господарський суд першої інстанції відхилив заяву відповідача про застосування наслідків перебігу строків позовної давності до штрафних санкцій, оскільки, за висновком суду, зміст такої заяви не спростовує викладеного у позовній заяві в межах порушеного права. Крім того, суд першої інстанції відзначив, що застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем, буде свідчити про надмірний формалізм в частині строків здійснення останнього платежу з боку Державного підприємства "Харківський автомобільний завод", від якого він власне і почав здійснювати відрахунок цього строку.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що господарський суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, якою передбачено спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки, а також суд не звернув увагу на ту обставину, що остання оплата за договором була здійснена відповідачем 13.01.2020, а до суду першої інстанції із цим позовом позивач звернувся 12.01.2021, у зв`язку з чим строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій та пені позивачем було пропущено.

Щодо задоволення позовних вимог про відшкодування прямих збитків у сумі 32877,70грн, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки змісту рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20. Так, на думку скаржника, із змісту цього судового рішення не вбачається наявності у ДП "Харківський автомобільний завод" обов`язку відшкодувати ТОВ "АТ Трейд" будь-які збитки, оскільки: по-перше, у цьому рішенні відсутня оцінка та обґрунтування щодо невиконання ДП "Харківський автомобільний завод" своїх зобов`язань перед ТОВ "АТ Трейд" та порушення строків оплати за Договором поставки №19 від 29.05.2019; по-друге, з рішення не вбачається, що заборгованість ТОВ "АТ Трейд" перед ТОВ "ТД Чорметремонт" виникла саме з вини ДП "Харківський автомобільний завод"; по-третє, судом не було встановлено та оцінено докази, з яких би вбачалося те, що ТОВ "АТ Трейд" на період 2019 рік мало договірні стосунки виключно з ДП "Харківський автомобільний завод", дії якого нібито призвели до збитків у вигляді сплати штрафних санкцій за рішенням по справі №908/38/20.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 апеляційну скаргу ДП "Харківський автомобільний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надати до суду: докази сплати судового збору у розмірі 3405,00грн та докази направлення апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу у відповідності до вимог ст. 259 ГПК України.

21.07.2021 на адресу апеляційного суду від ДП "Харківський автомобільний завод" надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого додано докази сплати судового збору та докази направлення апеляційної скарги позивачу.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи приписи до ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також те, що у даному спорі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову та спір не є таким, що не може бути розглянутий в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ДП "Харківський автомобільний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Харківський автомобільний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21. Встановлено учасникам справи строк до 10.08.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження. Розгляд апеляційної скарги ДП "Харківський автомобільний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 ухвалено розпочати з 11.08.2021 без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 02.08.2021 від ТОВ "АТ Трейд", позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін. Вважає безпідставним посилання скаржника на пропуск позовної давності, з огляду на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №924/441/20. Відносно посилання на скаржника на укладення договору між позивачем та відповідачем до укладення договору, стягнення заборгованості за яким було предметом спору у справі №908/38/20, то, як вказує позивач, у рішенні Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 підтверджено, що на виконання умов договору ТОВ "ТД Чорметремонт" впродовж липня - вересня 2019 року поставило ТОВ "АТ Трейд" товар (запасні запчастини до транспортних засобів) на загальну суму 130478,50грн. При цьому позивач вважає, що саме несвоєчасна оплата ДП "Харківський автомобільний завод" поставленої та отриманої продукції спричинила позивачу збитки на суму 32877,70грн.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021, у зв`язку з відпусткою суддя Хачатрян В.С. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гези Т.Д. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Відповідно до ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

29.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" (постачальником) та Державним підприємством "Харківським автомобільним заводом" (покупцем) було укладено договір поставки №19, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором поставити покупцю запасні частини для автомобілів та акумулятори, мастила та інші технічні рідини, асортимент, комплектність, кількість та вартість якого визначається в специфікаціях, що є додатками до договору, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені цим договором.

Ціна договору дорівнює загальній вартості всього товару, поставленого за цим Договором (п. 2.1. Договору).

Вартість окремих одиниць та партії товару в цілому визначена сторонами в специфікації або листах щодо такої партії товару, які складаються в порядку, передбаченому в п.1.2. цього Договору, та включає вартість тари, пакування та інші видатки постачальника (п. 2.2. Договору).

За умовами п. 2.4. Договору покупець зобов`язується оплатити постачальнику вартість партії товару протягом 30 календарних днів з дати приймання покупцем партії товару, а саме з дати підписання видаткової накладної.

Оплата товару у відповідності до п. 2.5. Договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в безготівковій формі.

Зобов`язання покупця по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку (п. 2.7 Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору постачальник зобов`язаний поставити товар покупцю на умовах DDP-склад покупця, вул. Цементна, 2 м. Харків згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 протягом 5 (п`яти), днів з моменту досягнення сторонами згоди щодо асортименту, комплектності, кількості та вартості партії товару відповідно до положень п.1.2. Договору, якщо інші умови та строк поставки не визначені сторонами в тому ж порядку.

Разом із товаром постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи на товар: рахунок, видаткову накладну, товарно-транспортну накладку, сертифікат відповідності, паспорт, сервісну книжку (якщо заводом-виробником), а також інші документи, визначені сторонами на відповідну партію товару законодавством України (п. 3.3. Договору).

У пункті 4.1. Договору сторони погодили, що передача постачальником товару покупцю фіксується шляхом підписання двосторонньої видаткової накладної та/або акту приймання-передачі, товарно-транспортної накладної, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається постачальником покупцю. Обов`язок по складенню первинних документів покладений на постачальника.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції із цим позовом позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" свої зобов`язання за Договором поставки № 19 від 29.05.2019 виконало у повному обсязі, товар поставлено Державному підприємству "Харківським автомобільним заводом" на загальну суму 226413,19грн згідно наступних документів:

- видаткова накладна №121 від 19.07.2019 на суму 11580,08грн;

- видаткова накладна №122 від 19.07.2019 на суму 2496,00грн;

- видаткова накладна №123 від 22.07.2019 на суму 1520,64грн;

- видаткова накладна №124 від 22.07.2019 на суму 22930,00грн;

- видаткова накладна №117 від 18.07.2019 на суму 1791,60грн;

- видаткова накладна №116 від 18.07.2019 на суму 3420,00грн;

- видаткова накладна №114 від 17.07.2019 на суму 14289,80грн;

- видаткова накладна №113 від 17.07.2019 на суму 43067,27грн;

- видаткова накладна №112 від 17.07.2019 на суму 26434,80грн;

- видаткова накладна №105 від 08.07.2019 на суму 2518,56грн;

- видаткова накладна №100 від 01.07.2019 на суму 7113,38грн;

- видаткова накладна №80 від 05.06.2019 на суму 25880,59грн;

- видаткова накладна №128 від 25.07.2019 на суму 24779,18грн;

- видаткова накладна №127 від 25.07.2019 на суму 6084,83грн;

- видаткова накладна №125 від 22.07.2019 на суму 11031,60грн;

- видаткова накладна №130 від 29.07.2019 на суму 11400,00грн;

- видаткова накладна №126 від 25.07.2019 на суму 13821,60грн (а.с. 14-30, т.1).

Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті отриманого товару здійснив несвоєчасно, що підтверджується платіжними документами з відмітками банківської установи щодо дат оплати (а.с. 31-39, т.1) та відповідним розрахунком позивача (а.с.40-51, т.1).

Відповідальність сторін передбачена Розділом 6 Договору.

Так, відповідно до п. 6.1. Договору винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані таким невиконанням збитки та сплачує штрафні санкції, передбачені цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 6.3.1. Договору передбачено, що у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, прострочення якого триває більше 10 календарних днів, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені від простроченої суми до оплати за кожний день такого порушення, але в будь-кому випадку не більше 30% від суми заборгованості за відповідним зобов`язанням.

Відповідно до п. 10.2. цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. В разі, коли жодна із сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору письмово не заявить про небажання продовжувати дію договору, то договір вважається пролонгованим на один календарний рік, на тих же умовах. Пролонгація відбувається одноразово. Оскільки заяви сторін про розірвання договору відсутні, то він вважається пролонгованим до 31.12.2020.

У подальшому позивач направив відповідачу претензію №1 від 16.12.2020 про сплату заборгованості, яка залишила без будь-якої відповіді.

Крім цього, позивач вважає, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за договором спричинили Товариству з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" збитки на суму 32877,70грн, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20.

Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем товару виконав не своєчасно та, як вказує позивач, такими діями завдав йому збитків, у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" звернулось до Господарського суду Харківської області із цим позовом до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" про стягнення боргу грошових коштів у розмірі 51257,85грн, з яких: 32877,70грн - понесені збитки; 12888,10грн - пені; 2539,30грн 3% відсотки річних; 2952,75грн - інфляційні втрати.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 позов задоволено повністю та стягнуто з Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" 32877,70грн - понесених збитків, 12888,10грн - пені, 2539,30грн - відсотків; 2952,75грн - інфляційних втрат та 2270,00грн судового збору.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст.ст. 264 - 271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655 - 697 ЦК України).

Як встановлено ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок та зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" на виконання умов Договору поставки №19 від 29.05.2019, зокрема, поставило Державному підприємству "Харківський автомобільний завод" у червні та липні 2019 товар на загальну суму 226413,19грн, що підтверджується видатковими накладними №121 від 19.07.2019, №122 від 19.07.2019, №123 від 22.07.2019, №124 від 22.07.2019, №117 від 18.07.2019, №116 від 18.07.2019, №114 від 17.07.2019, №113 від 17.07.2019, №112 від 17.07.2019, №105 від 08.07.2019, №100 від 01.07.2019, №80 від 05.06.2019, №128 від 25.07.2019, №127 від 25.07.2019, №125 від 22.07.2019, №130 від 29.07.2019, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Факт поставки товару та факт його прийняття з боку Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" підтверджується відмітками про прийняття та відбитками печатки відповідача на підтвердження прийому товару. До того ж, факт отримання товару підтверджується самим відповідачем, що в силу ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доведенню.

Судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що вищевказані видаткові накладні є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарських операцій та факт встановлення договірних відносин, з огляду на положення Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

При цьому, положення умов п.п. 4.1, 4.3., 4.4. Договору свідчать, що сторони погодили перехід права власності на поставлений позивачем товар до покупця в момент передачі йому товару від продавця, у зв`язку із чим зазначена обставина вимагає від покупця виконання обов`язку щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого йому товару.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази відмови Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" від прийняття товару поставленого згідно вищезначених видаткових накладних, або повернення такого товару.

Факт підписання Державним підприємством "Харківський автомобільний завод" видаткових накладних без жодних зауважень, свідчить про прийняття покупцем поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" товару, що зумовлює виникнення у відповідача зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати його вартості.

Проте, як свідчать досліджені судом матеріали справи, Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару на суму 226413,19грн всупереч положень ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України виконало не своєчасно, у зв`язку із чим станом на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" із цим позовом до суду, відповідач вважається боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання.

Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" заявлено, зокрема позовні вимоги щодо стягнення з Державного підприємства "Харківський автомобільний завод 12888,10грн пені, нарахованої на підставі п.п. 6.1., 6.3.1. Договору за період з 14.07.2019 по 12.02.2020; 2539,30грн 3% відсотки річних та 2952,75грн - інфляційні втрати, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України за період з серпня 2019 по лютий 2020.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно зі ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГКУкраїни).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять жодного наданого відповідачем контррозрахунку чи заперечень у періоді нарахування (з урахуванням дат прострочення оплат по кожній видатковій накладній) та розмірі нарахованих до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення сплати суми заборгованості. При цьому судом з?ясовано, що розмір пені узгоджується з умовами п. 6.3.1. Договору, нарахований в межах присічного шестимісячного строку (п. 6 ст. 232 ГК України), а також такий розмір пені не є несправедливим чи неспівмірним. Відтак висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 12888,10грн, 3% відсотків річних 2539,30грн та 2952,75грн інфляційних втрат доводами апеляційної скарги не спростовані.

Більш того, відповідач в апеляційній скарзі і не заперечує проти того, що ним було несвоєчасно виконано взяті на себе зобов?язання за Договором поставки №19 від 29.05.2019. Як в суді першої, так і в апеляційній інстанції позиція позивача ґрунтується на тому, що позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Зокрема, відповідач зазначає, що оскільки остання оплата за договором здійснена 13.01.2020, а тому звернення позивача із цим позовом про стягнення суми пені (12.01.2021) відбулось з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Сторони у договорі не встановили іншого (більшого) періоду часу, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, за який може нараховуватися пеня.

Відповідно до приписів ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем на підставі п. 6.3.1. Договору нарахована пеня за невиконання грошових зобов`язань із здійснення оплати за поставлений товар у розмірі 12888,10грн (а.с. 42, т.1).

Судом встановлено, що позивач здійснював нарахування пені з урахуванням обмежень шестимісячним строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України.

Щодо позовної давності, колегія суддів виходить з того, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого постановою № 211 від 11.03.2020, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020.

На даний час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1336 від 15.12.2021 карантин продовжено до 31.03.2022.

За таких обставин, колегія суддів звертає увагу скаржника, що строк позовної давності за вимогою про стягнення пені у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені від простроченої суми до оплати за кожний день такого порушення (п. 6.3.1. Договору), та складає у цьому випадку 12888,10грн, в силу п. 12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України продовжується на строк дії карантину.

Нарахування, які визначені ст. 625 ЦК України - 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, тому до них не застосовуються спеціальні строки позовної давності (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Враховуючи наведене, з огляду на умови договору, положення діючого законодавства та факт несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати товару, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача 12888,10 грн. пені, нарахованої на підставі п.п. 6.1., 6.3.1. Договору за період з 14.07.2019 по 12.02.2020; 2539,30 грн. 3% відсотки річних та 2952,75 грн. - інфляційні втрати, нарахованих за період з серпня 2019 по лютий 2020.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині позовних про стягнення з відповідача збитків на суму 32877,70грн, судом апеляційної інстанції встановлено таке.

Так, звертаючись до господарського суду першої інстанції із цим позовом, окрім іншого позивач зазначив, що несвоєчасна оплата відповідачем поставленої та отриманої продукції спричинила позивачу збитки на загальну суму 32877,70грн, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 за позовом ТОВ "ТД Чорметремонт" до ТОВ "АТ Трейд".

За твердженням позивача, вказане рішення було виконано у повному обсязі, стягнута на користь ТОВ "ТД Чорметремонт" сума заборгованості ним повністю оплачена, що підтверджується відповідними платіжними документами, долученими до позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За ч. 3 ст. 147 ГК України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Отже, з огляду на зміст та підстави позовних вимог обов`язковим предметом дослідження та встановлення судом у цій справі є обставини порушення відповідачем умов Договору поставки №19 від 29.05.2019, які стали наслідком понесення позивачем збитків.

Без дослідження та встановлення цих обставин (чи мало місце саме порушення відповідачем умов договору), які визначені у позові причиною стверджуваної позивачем понесених збитків, унеможливлюється та відсутні підстави для притягнення ДП "Харківський автомобільний завод" до відповідальності у вигляді стягнення збитків, а саме тих обставин, чи порушення умов Договору поставки №19 від 29.05.2019 перебувають у безпосередньому причинному зв`язку зі стверджуваними позивачем наслідками та перевірки складу та підстав нарахування відповідної суми понесених збитків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач стверджує, що несвоєчасна оплата відповідачем поставленої та отриманої продукції спричинила позивачу збитки на загальну суму 32877,70грн, що підтверджується рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 за позовом ТОВ "ТД Чорметремонт" до ТОВ "АТ Трейд".

Разом з тим, із змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції не вбачається будь-яких висновків суду про наявність складу правопорушення у діях/бездіяльності ДП "Харківський автомобільний завод" щодо виконання ним умов Договору поставки №19 від 29.05.2019 у цій справі.

Судова колегія зазначає, що сам факт порушення ДП "Харківський автомобільний завод" своїх зобов`язань за Договором поставки №19 від 29.05.2019 у частині своєчасної оплати поставленого ТОВ "АТ Трейд" не може бути підставою для безумовного стягнення з відповідача збитків за умови недослідження доказів їх фактичного понесення позивачем, підстав виникнення таких збитків та встановлення осіб, які їх завдали.

Відповідно до норми ст. 22 ЦК України саме особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Нормами статей 224, 225 ГК України врегульовані питання відшкодування збитків, склад та розмір відшкодування збитків.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із указаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Отже, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

Апеляційним господарським судом із наданих позивачем до матеріалів справи доказів встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Чорметремонт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" про стягнення 16793,16грн штрафу, 13561,62грн пені, 1281,08грн 3 % річних і 704,54грн збитків від інфляції. В іншій частині позовних вимог, які розглянуті і вирішені судом по суті з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, в задоволенні позову відмовлено.

Підставою для задоволення позовних вимог у справі №908/38/20 стали встановлені судом обставини невиконанням відповідачем (ТОВ "АТ Трейд"), як покупцем своїх грошових зобов`язань за Договором купівлі-продажу №118/18 від 05.06.2018, за умовами якого позивач (продавець) зобов`язався передати у власність відповідача (покупця) товари (запасні частини до транспортних засобів), а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити товар на умовах договору.

Натомість будь-яких обставин про те, що зазначені товари (запасні частини до транспортних засобів) ТОВ "АТ Трейд" придбало у ТОВ "ТД Чорметремонт" саме для їх поставки на користь ДП "Харківський автомобільний завод", а не для інших суб?єктів господарювання, або ж те, що оплата грошових зобов?язань за Договором купівлі-продажу №118/18 від 05.06.2018 зі сторони ТОВ "АТ Трейд" ставилась в залежність від виконання своїх зобов?язань ДП "Харківський автомобільний завод" за Договором поставки №19 від 29.05.2019, господарським судом у справі №908/38/20 не встановлювалось, і висновки суду про будь-які обов?язки ДП "Харківський автомобільний завод" у рішенні суду відсутні.

Судом також з`ясовано, що укладений між ТОВ "АТ Трейд" та ДП "Харківський автомобільний завод" Договір поставки №19 від 29.05.2019 не містить будь-яких умов про те, що продавець (позивач у даній справі) здійснює закупівлю необхідного для виконання умов цього договору товару саме у ТОВ "ТД Чорметремонт" за Договором купівлі-продажу №118/18 від 05.06.2018.

У досліджених судом матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження того, що заборгованість, яка стягнута з ТОВ "АТ Трейд" на користь ТОВ "ТД Чорметремонт" за судовим рішенням у справі №908/38/20 виникла саме у зв?язку неналежним виконанням ДП "Харківський автомобільний завод" своїх зобов?язань за Договором поставки №19 від 29.05.2019. І в судовому рішенні від від 30.03.2020 у справі №908/38/20 Господарським судом Запорізької області такі обставини не досліджувались та не встановлювались.

За таких обставин, оскільки позивачем не наведено аргументів та не було надано будь-яких належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76 77 ГПК України на підтвердження того, що ТОВ "АТ Трейд" не виконало свої грошові зобов?язання перед ТОВ "ТД Чорметремонт" саме у зв?язку з несвоєчасною оплатою ДП "Харківський автомобільний завод" поставленого товару за Договором поставки №19 від 29.05.2019, а також не підтверджено того, що стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2020 у справі №908/38/20 заборгованість утворилась саме з вини відповідача у даній справі, суд апеляційної вважає, що позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено ані вини ДП "Харківський автомобільний завод" у заподіянні збитків, ані причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Однак суд першої інстанції зазначеного не врахував та не встановив наявності усіх елементів складу правопорушення як обов?язкової підстави для стягнення збитків. Лише констатувавши факт того, що збитки нараховані правомірно, суд порушив принцип змагальності та повноту дослідження обставин у цьому спорі в частині розгляду позовних вимог про стягнення збитків.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги щодо стягнення 32877,70грн понесених збитків є неправильним, у зв?язку з чим останнє у відповідній частині підлягає скасуванню, а доводи скаржника щодо порушення судом застосування норм ст. 22 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України є обґрунтованими та визнаються судом такими, що знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді рішення суду у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки господарським судом першої інстанції не було у повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарсьокго суду дійшла висновку про наявність підстав для: часткового задоволення апеляційної скарги ДП "Харківський автомобільний завод"; скасування рішенням Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 в частині задоволення позову про стягнення 32877,70грн понесених збитків; ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову; в решті (в частині стягнення 12888,10грн - пені, 2539,30грн - відсотків; 2952,75грн - інфляційних втрат) рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" про стягнення 32877,70грн понесених збитків; в скасованій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" про стягнення 12888,10грн пені, 2539,30грн 3% річних та 2952,75грн інфляційних втрат рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2021 у справі №922/1258/21 залишити без змін.

Викласти перший та другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (61098, м. Харків, вул. Цементна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" (72001, Запорізька область, смт. Михайлівка, вул. Незалежності, 78-а, ) 12888,10грн пені; 2539,30грн 3% річних; 2952,75грн інфляційних втрат та 814,02 грн. судового збору".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Трейд" (72001, Запорізька область, смт. Михайлівка, вул. Незалежності, 78-а, ) на користь Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (61098, м. Харків, вул. Цементна, 2, ) 2183,97грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов