ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 січня 2022 року Справа № 903/1040/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., розглянувши заяву про забезпечення позову за вх.№01-60/1/22 від 06.01.22

по справі №903/1040/21

за позовом: Волинської обласної спілки споживчих товариств

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово торгова база"

про стягнення 750732,96 грн. частки в статутному капіталі при виході учасника з товариства

Встановив: Позивач - Волинська обласна спілка товариств звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення вартості частки учасника в розмірі 750 732,96 грн. у зв`язку з його виходом з числа учасників товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.02.2013 відбулася державна реєстрація юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база".

Згідно п.1.5 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" засновником товариства серед інших, зокрема, є Волинська обласна спілка товариств.

За змістом п.3.2. Статуту, для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладу учасника шляхом внесення грошових коштів або майна створюється статутний капітал у розмірі 440000,00 грн.

Вклад позивача да статутного капіталу складає 105600,00 грн., що становить 24% статутного капіталу.

03.07.2018 Волинською обласною спілкою товариств подано заяву про вихід із складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база".

31.07.2021 рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" вирішено задоволити заяву Волинської облспоживспілки щодо виходу із складу учасників товариства та відповідно до ст. 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виплатити вартість частки пропорційно до розміру оплаченої частини частки у статутному капіталі товариства (протокол №9 від 31.07.2018).

02.08.2018 відбулася державна реєстрація виключення позивача із складу учасників відповідача.

У відповідності до складеного балансу станом на 30.06.2018, власний капітал (чисті активи) товариства, тобто вартість його майна на кінець звітного періоду, становила 650500,00 грн.

Крім того, на момент виключення позивача зі складу учасників у власності відповідача перебували об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Ковель, провулок Князя Володимира, 9, а саме:

- склад О-1, загальною площею 1047 м.кв. (свідоцтво про право власності №5471047 від 29.06.2013 видане Реєстраційною службою Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області), ринкова вартість якого складає 1216467,00 грн.;

- склад Д-1, загальною площею 1205,9 м.кв. (свідоцтво про право власності №5332053 від 25.06.2013 видане Реєстраційною службою Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області), ринкова вартість якого складає 1401087,00 грн.

Загальна ринкова вартість об`єктів нерухомості складає 2 617 554,00 грн.

Згідно платіжного доручення №532 від 31.07.2018 на суму 95000,00 грн. та №555 від 30.08.2018 на суму 10600,000 грн. відповідач повернув позивачу внесок до статутного капіталу в загальній сумі 105600,00 грн.

Розрахунок вартості частки позивача: 950500,00 грн. + 2617554,00 грн. Частка 24%-105600=750732,96 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.04.2020 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.01.2022.

22.12.2021 через відділ діловодства суду Волинська обласна спілка товариств подала заяву про забезпечення позову за вх.№ 01-60/62/21, в якій просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача ТзОВ "Ковельська оптово-торгова база" в межах ціни позову.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на те, що ТзОВ "Ковельська оптово-торгова база" ухиляється від виконання взятих на себе грошових зобов`язаньёщодо виплати частки у статутному капіталі та не реагує на претензії від позивача. Крім того, звертає увагу суду на те, що у власності відповідача перебувають об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою : Волинська обл., м. Ковель, провулок Кияна Володимира, 9 а саме: склад О-1, загальною площею 1047 м. кв. та склад Д-1, загальною площею 1205,9 м. кв., що підтверджується інформаційною довідкою від 09.12.2021, та доводить, що інших активів у власності відповідача не має , останній не здійснює господарську діяльність і не має найманих працівників. З метою ухилення від виконання рішення суду відповідач може вчинити дії щодо відчуження вищевказаних об`єктів нерухомості, а тому вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту, може унеможливити виконання можливого рішення Господарського суду Волинської області в майбутньому.

Ухвалою суду від 23.12.21 у задоволенні даної заяви відмовлено.

Водночас, позивач 06.01.2021 подав до суду повторно заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову та доводить, що невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Повідомляє, що відповідач з 2018 року ухиляється від виконання взятих на себе грошових зобов`язань щодо виплати частки у статутному капіталі , не реагує на претензії від позивача по її виплаті, господарську діяльність відповідач не здійснює, а отже кошти на рахунку відсутні , тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача може унеможливити виконання рішення суду.

У власності Відповідача перебувають об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Ковель, провулок Кияна Володимира, 9, а саме: склад 0-1, загальною площею 1047 м.кв. та склад Д-1, загальною площею 1205,9 м.кв., що підтверджується інформаційною довідкою від 09.12.2021р.

Орієнтовна вартість складу 0-1, площею 1047 кв.м. складає 392 тис. грн., а складу Д-1, площею 1205,9 кв.м. складає 400,1 тис. грн., разом орієнтовна вартість складає 792,1 тис. грн., що приблизно дорівнює розміру ціни позову.

Інших активів у власності Відповідача не має.

Крім того, зазначає, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 14 грудня 2021 року у справі №918/938/21 стягнуто з Відповідача ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" на користь ТОВ "Ковельська ОТБ" кошти в сумі 137595,28 грн.

Також у провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №903/1055/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення коштів в сумі 782013,50 грн.

За доводами позивача, вказані обставини свідчать про недобросовісність Відповідача щодо оплати боргових зобов`язань.

Позивач повідомляє про те що йому стало відомо, що Відповідач має намір відчужити активи, що перебувають у його власності з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення коштів у даній справі та в інших судових справах та доводить, що є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

На підтвердження заяви подав висновок експерта оцінювача ТзОВ "ВМБ-Нерухомість" від 06.01.22 про орієнтовну вартість об`єкта оцінки складу О-1 за адресою м.Ковель. вул.Кияна Володимира, 9 , висновок експерта оцінювача ТзОВ "ВМБ-Нерухомість" від 06.01.22 про орієнтовну вартість об`єкта оцінки складу Д-1 за адресою м.Ковель. вул.Кияна Володимира, 9 , Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо су`єкта.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши долучені до заяви докази, дійшов висновку про її задоволення, при цьому керувався наступним.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Предметом позову у цій справі є вимога про виплату частки у статутному капіталі учаснику товариства при його виході в розмірі 750732,96 грн.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач з 2018 року не виконує рішення зборів засновників про виплату учаснику товариства - Волинській обласній спілці споживчих товариств частки у статному фонді у зв`язку з виходом з числа учасників, за доводами позивача відповідач господарську діяльність не здійснює , разом з тим рішенням Господарського суду Рівненської області від 14 грудня 2021 року у справі №918/938/21 стягнуто з Відповідача ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" на користь ТОВ "Ковельська ОТБ" кошти в сумі 137595,28 грн, також у провадженні Господарського суду Волинської області знаходиться справа №903/1055/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення коштів в сумі 782013,50 грн. Позивач повідомляє про те що йому стало відомо, що Відповідач має намір відчужити активи, що перебувають у його власності з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення коштів у даній справі а отже, є достатньо обґрунтовані припущення, що рішення суду можливо буде виконати лише шляхом реалізації майна.

Як слідує із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності Відповідача перебувають об`єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Ковель, провулок Кияна Володимира, 9 , а саме: склад 0-1, загальною площею 1047 м.кв. та склад Д-1, загальною площею 1205,9 м.кв., що підтверджується інформаційною довідкою від 09.12.2021р.

Згідно висновків експерта оцінювача ТзОВ "ВМБ-Нерухомість" орієнтовна вартість складу 0-1, площею 1047 кв.м. складає 392 тис. грн., а складу Д-1, площею 1205,9 кв.м. складає 400,1 тис. грн., разом орієнтовна вартість складає 792,1 тис. грн., що становить розмір ціни позову.

Таким чином, зважаючи на наявний між сторонами спір , майновий стан відповідача, суд дійшов висновку про підставність доводів позивача про реальне та достатнє припущення, що поновлення його прав при виконанні рішення суду у даній справі можливо лише шляхом реалізації об`єктів нерухомого майна, які наявні у відповідача .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку заходи забезпечення позову є співмірними з предметом позову, адекватними та обґрунтованими і вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову не може свідчити про вирішення спору сторін по суті. При цьому такі заходи не будуть перешкоджати здійсненню господарської діяльності товариства.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу.

Крім цього, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (параграфи 60,61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обстановки, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Правова позиція щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову викладена в ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 905/1073/19, постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 904/5058/19, від 07.09.2020 у справі 904/1766/20.

Отже, враховуючи те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову 750732,96 грн. на склад О-1 загальною площею 1047мкв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 та склад Д-1, загальною площею 1205,9 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, що знаходяться за адресою: Волинська область, м.Ковель, провулок Кияна Володимира .9 до набранням законної сили рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Волинської обласної спілки споживчих товариств за вх.№01-60/1/22 від 06.01.22 про забезпечення позову задоволити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову 750732,96 грн. на склад О-1 загальною площею 1047мкв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 та склад Д-1, загальною площею 1205,9 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, що знаходяться за адресою: Волинська область, м.Ковель, провулок Кияна Володимира .9 до набрання рішенням Господарського суду Волинської області законної сили.

Стягувач: Волинська обласна спілка споживчих товариств ( 43016, м.Луцьк, вул.Ковельська,13, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (45000, Волинська область, м.Ковель, пров. Володимира Кияна, )

3. Ухвала суду набирає законної сили з 10.01.2022.

4. Ухвала суду дійсна для пред`явлення до виконання до 11.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як