ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022м. ДніпроСправа № 904/7544/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В.

та представників:

від позивача: Гедіков С.Л.;

від відповідача: Бабаєва М.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" (с.Першотравневе, Нікопольський район, Дніпропетровська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бізнес Плюс" (с. Дмитрівка, Каховський район, Херсонська область)

про стягнення заборгованості за договором поставки № П 927 від 10.03.2021 в загальному розмірі 160 803 грн. 20 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бізнес Плюс" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № П 927 від 10.03.2021 в загальному розмірі 160 803 грн. 20 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 121 123 грн. 53 коп. - сума попередньої оплати;

- 24 488 грн. 12 коп. - вартість послуг з доопрацювання якості товару;

- 2 279 грн. 78 коп. - пеня;

- 12 911 грн. 77 коп. - проценти за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № П 927 від 10.03.2021 в частині повернення попередньої оплати за недопоставлений товар в сумі 121 123 грн. 53 коп., а також поставки товару неналежної якості, у зв`язку з чим позивач поніс додаткові витрати на доопрацювання товару в сумі 24 488 грн. 12 коп., отже у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 145 611 грн. 65 коп. (121 123 грн. 53 коп. + 24 488 грн. 12 коп.). За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.4 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 06.07.2021 по 18.08.2021 в сумі 2 279 грн. 78 коп. На підставі пункту 6.9 договору та статті 536 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 11.04.2021 по 18.08.2021 у сумі 12 911 грн. 77 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 412 грн. 05 коп. та інші судові витрати.

Ухвалою суду від 31.08.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 46064/21 від 22.09.2021), в якій він просив суд вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у встановленому процесуальним законом порядку.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. суду № 46616/21 від 27.09.2021), в якій він просив суд залучити останнього до електронної справи № 904/7544/21.

Від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. суду №48087/21 від 05.10.2021).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №49720/21 від 18.10.2021), в якій він просив суд надати доступ до електронної справи №904/7544/21.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 49897/21 від 18.10.2021), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спірним договором у сумі 160 803 грн. 20 коп. та задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 20 196 грн. 00 коп., посилаючись на таке:

- відповідач (постачальник) виконав господарсько-договірні зобов`язання, які закріплені умовами договору та чинним законодавством;

- відповідач виконав свої зобов`язання, прямим доказом чого є товарно-транспортна накладна, а отже товар (соя врожаю 2020 року) був отриманий позивачем в обсязі зазначеному у товарно-транспортній накладній. Згідно з Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні № 363 від 14.10.997 товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (пункт 1 Правил перевезення вантажів);

- відповідачем не визнаються позовні вимоги в частині проведення аналізу зерна у лабораторії, обраної позивачем. До відповідача картка аналізу зерна не надходила, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості ознайомитися з аналізом, провести свій, чи оскаржити наслідки проведення такого аналізу. Відповідач вважає, що після проведення лабораторних досліджень, позивач на свій розсуд розпорядився придбаним товаром, та на свій розсуд використав результат досліджень, тим самим порушуючи умови пункту 2.6 договору, де зазначено, що покупець має право відмовитися від неякісного товару, та підлягає негайному поверненню, саме в пункті 2.6. частини 2 визначено, що у разі виявлення невідповідності якості товару покупець має право на негайне повернення товару, також знехтував правом, передбаченим пунктом 2.4. договору поставки № П 927 від 10.03.2021, згідно з яким кількість переданого товару визначається шляхом зважування на ваговій постачальника;

- відповідач звертає увагу суду на те, що з моменту підписання товарно-транспортної накладної покупець повністю згоден з кількістю товару та приймає на себе всі подальші обов`язки по користуванню, розпорядженню та використанню свого товару;

- ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" (покупець) спирається на аналіз зерна як на основний доказ;

- з пункту відвантаження виїхав транспорт навантажений предметом договору, водій мав при собі доручення на отримання, зважування та перевезення сої врожаю 2020 року, подолавши не одну сотню кілометрів привіз сою неналежної якості, а обов`язок щодо правильного зберігання (в дорозі) позивач покладає на фірму відповідача;

- на думку відповідача позовні вимоги в частині нарахування штрафних (оперативно-господарських) санкцій не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та необ`єктивністю.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 51869/21 від 28.10.2021), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивачем у позовній заяві не заперечується кількість поставленого за договором товару, однак наголошується, що якість поставленого товару не відповідала показникам визначеним умовами договору та Специфікації, а тому останнім були вчинені дії щодо приймання такого товару, з урахуванням положень укладеного договору, складені відповідні вимоги до відповідача;

- як зазначено у позовній заяві, 12.03.2021 постачальником був поставлений товар у кількості 144,42 тони (за даними які зазначені у товарно-транспортній накладній). У товарно-транспортній накладній були зазначені якісні показники поставленого товару;

- пунктом 2.4. договору закріплено, якщо якість товару не відповідає показникам, вказаним у пункті 2.2 договору, товар приймається по заліковій вазі, яка визначається пунктом 5.3. договору. Якість товару підтверджується посвідченням якості або карткою аналізу зерна (форма № 47), виданої лабораторією ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський";

- пунктом 5.3. договору зокрема передбачено, що покупець залишає за собою право оплатити вартість товару за вагою, визначеною згідно з положеннями договору, безпосередньо на підставі даного договору, незалежно від виставленого рахунку постачальником;

- лабораторією ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", що має свідоцтво про визнання вимірювальних можливостей, яке видане ДП "Дніпрооблагромтандарт", була складена картонка аналізу зерна від 13.03.2021, що підтверджує невідповідність поставленого товару погодженим якісним показникам;

- твердження відповідача про те що до нього не надходила картка аналізу зерна, у зв`язку з чим він не міг ознайомитися з аналізом та провести свій аналіз, оскаржити проведені лабораторні дослідження, не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах справи наявна вимога вих. № 17/03/2021 від 17.03.2021, що була отримана відповідачем 20.03.2021, разом з якою останньому, у тому числі, направлялася копія зазначеної картки;

- у пункті 2.7. договору його сторонами врегульовано, що у разі розбіжностей між покупцем і постачальником відносно показників лабораторії ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", сторони можуть залучити незалежну акредитовану лабораторію;

- станом на дату складання відповіді на відзив (25.10.2021), беручи до уваги, що відповідачем була отримана картка аналізу зерна 20.03.2021, позивач не отримував від відповідача будь-яких заперечень щодо проведених досліджень та/або пропозицій залучення незалежної акредитованої лабораторії задля проведення експертизи, а отже, посилання відповідача на незгоду з вказаним документом та його невідповідність положенням статті 102 Цивільного процесуального кодексу України є безпідставними та необґрунтованими;

- після виявлення лабораторією позивача невідповідності якісних показників поставленого товару погодженим показникам у договорі, позивачем, керуючись пунктом 5.3. договору, була проведена його доробка, до якісних показників погоджених у пункті 2.2. договору та Специфікації та прийнятий за заліковою вагою, яка становила 139,023 кг;

- дії вчинені позивачем з прийняття товару та проведення його сушки ґрунтуються виключно на умовах укладеного договору та положеннях діючого законодавства, а тому, вимоги викладені у позовній заяві, що не були невиконані відповідачем, підлягають задоволенню, з підстав викладених у позовній заяві та даній відповіді на відзив.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 01.11.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 01.12.2021.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі з урахуванням відповіді на відзив (вх. суду № 54214/21 від 11.11.2021), в яких він зазначив таке:

- право власності у відповідності зі статтею 334 Цивільного кодексу України, полягає саме у праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що належить власнику, на свій розсуд, тобто з моменту переходу права власності до позивача. Як саме позивач розпоряджався майном, отримавши на нього право власності та які операції здійснював над отриманим майном, відповідачу не відомо, а отже, відповідач не погоджується з результатами проведеного аналізу, тому що при здійсненні аналізу позивач мав надіслати повідомлення відповідачу про виклик представника для проведення та отримання неупередженого, повного та об`єктивного висновку, як того вимагає чинне законодавство України;

- відповідач вважає, що з наданого акту здачі-приймання виконаних робіт від 13.03.2021, не може вважатися належним та допустимим доказом у частині визнання та погодження з наданими показниками, та не можна на них спиратися як на прямий неоспорюваний доказ;

- при проведенні лабораторного аналізу згідно з пунктом 2.6 договору при виявленні невідповідності якості товару до моменту відвантаження товару на складі покупця - неякісний товар має бути повернено негайно, та представник постачальника зобов`язаний прибути до місця вивантаження товару (розміщення лабораторії) протягом 24 годин з моменту повідомлення, після проведення аналізу, проте сторону відповідача ніхто не викликав на отримання показників лабораторій (та на відібрання зразків для аналізу) тобто, аналіз був проведений без виклику сторони відповідача, що знову ж таки не відповідає умовам договору;

- згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, визначені види економічної діяльності, якими займається ТОВ "Птахокомлекс "Дніпровський", одним із видів є 01.11 вирощування зернових культур, бобових культур, насіння олійних культур. З цього випливає, що на складах у позивача були зразки схожого товару (а саме сої, окрім новопоставленого товару відповідача, а отже, відсутні будь-які докази, що саме товар за спірним договору поставки був проаналізований покупцем та в силу суб`єктивних факторів не відбулась плутанина чи, можливо змішування сої різних постачальників.

У підготовче засідання 01.12.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 01.12.2021 представниками позивача та відповідача були заявлені усні клопотання про відкладення підготовчого засідання, з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у підготовчому засіданні 01.12.2021 судом протокольно було оголошено перерву до 14.12.2021.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх. суду № 60144/21 від 14.12.2021), в яких останній просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на розрахунок залікової ваги, який зроблений позивачем згідно з положеннями пункту 5.3. договору та враховуючи невідповідність поставленого товару за показниками вологості, а саме:

- за товарно-транспортною накладною № 520628 від 12.03.2021 у кількості 36120 кг (вологістю 14,8%):

36120 кг - 36120 кг х (14,8-12)/(100-12) = 36120 - 1152,23 = 34967,77 кг;

- за товарно-транспортною накладною № 520629 від 12.03.2021 у кількості 37440 кг (вологістю 14,2%):

37440 кг - 37440 кг х (14,2-12)/(100-12) = 37440 - 936 = 36504 кг;

- за товарно-транспортною накладною № 520630 від 12.03.2021 у кількості 36340 кг (вологістю 16,4%):

36340 кг - 36340 кг х (16,2-12)/(100-12) = 36340 - 1817 = 34523 кг;

- за товарно-транспортною накладною № 520631 від 12.03.2021 у кількості 34520 кг (вологістю 15,8%):

345200 кг - 34520 кг х (15,8-12)/(100-12) = 34520 - 1491,27 = 33028,73 кг.

Всього залікова вага: 34967,77 + 36504 + 34523 + 33028,73 = 139 023 кг, або 139,023 тони.

Позивач зазначає, що ним обґрунтовано, згідно з положеннями договору поставки, враховано та обліковано поставлений товар у загальній заліковій вазі - 139,023 тони.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. суду № 60212/21 від 14.12.2021), в яких останній посилається на таке:

- відповідач погоджується, що сума за непоставлений товар має бути повернена на рахунок позивача, а саме: 20 196 грн. 00 коп., так як кількість недопоставленої сої врожаю 2020 року - 1,08 тони (18 700 грн. 56 коп. - ціна за тону, яка була затверджена на дату підписання договору);

- моментом виконання зобов`язання саме за правилами Інкотермс, та враховуючи обрану обома сторонами умову передачі товару РСА (франко-перевізник), виходячи з якої виконання вважається виконаним з того часу як продавець здійснює поставку товару, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці, як вбачається з умов договору, місцем в даному випадку є - Херсонська область, Каховський район, с. Дмитрівка, вул.Польова, 1, та саме в цих нормах передбачається перехід ризиків до покупця: несення всіх ризиків втрати чи пошкодження товару - з моменту, коли він є поставленим у відповідності до статті А.4;

- після поставки товару в повному обсязі згідно з товарно-транспортною накладною, покупець (позивач) отримав товар у зазначеній кількості - 144,42 тон;

- відповідач виконав свої зобов`язання, прямим доказом чого є товарно-транспортна накладна, а отже товар (соя врожаю 2020 року) був отриманий позивачем в обсязі, зазначеному у товарно-транспортній накладній;

- з метою захисту своїх прав та інтересів, а також задля того, щоб інтереси та репутація не була порушена щомісячно проводиться експертне дослідження врожаю, який зберігається на складах (в даному випадку йдеться про сою врожаю 2020 року);

- згідно з експертним дослідженням, виконаним підприємством відповідача, соя відповідає вимогам ДСТУ 4964:2008. Зазначений висновок суперечить висновку зробленому позивачем через показники, які в них зазначені;

- посилаючись на пункт 2.3. договору, граничними показниками приймання товару за вологістю - не більше 18% та сміттєва домішка не більше 5%, а так як предмет договору відповідно до зазначених умов не був повернутий покупцеві та пред`явлення вимог щодо повернення товару не було, та виходячи зі змісту позовної заяви товар був прийнятий покупцем (позивачем).

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 60213/21 від 14.12.2021), в якому він просив суд залучити до участі у справі представника ТОВ "Агро-Бізнес Плюс" - Криушенка К.А.

У підготовче засідання 14.12.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 14.12.2021 підготовче провадження було закрито та справу було призначено до судового розгляду по суті на 28.12.2021.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №62493/21 від 28.12.2021), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку із складними погодними умовами.

У судове засідання 28.12.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 28.12.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 12.01.2022.

У судове засідання 12.01.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні, під час розгляду справи по суті та заслуховування правових позицій позивача та відповідача, а також дослідження наявних у справі доказів, виникла необхідність у наданні часу для аналізу здійснених позивачем розрахунків залікової ваги поставленого товару.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 12.01.2022 протокольно було оголошено перерву до 14.01.2022.

У судове засідання 14.01.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представником відповідача подані додаткові письмові пояснення, в яких він наголосив на тому, що відповідачем виконані його зобов`язання за договором належним чином.

У судовому засіданні представником позивача подана заява щодо того, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення.

У судовому засіданні 14.01.2022 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також поданих у підготовчому провадженні заявах по суті справи та поясненнях.

У судовому засіданні 14.01.2022 представник відповідача наполягав на частковому задоволенні позовних вимог, а саме: лише в частині вартості наданих послуг по сушінню та суми фактичної недопоставки у розмірі 20 196 грн. 60 коп., посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, а також поданих у підготовчому провадженні заявах по суті справи та поясненнях. Так, у вказаному судовому засіданні представником відповідача було надано для огляду три договори поставки аналогічного зі спірним товару - сої врожаю 2020 року, а також видаткові накладні щодо виконання вказаних договорів у січні, лютому та травні 2021 року; представник відповідача пояснив, що у вказаних договорах вимога щодо вологості сої - 10% і щодо якості поставленого за вказаними договорами товару до відповідача (як постачальника) будь-яких претензій не надходило. При цьому, представник відповідача зауважував, що за вказаними вище договорами поставлявся той же товар, що і за спірним договором, - соя 2020 року врожаю.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

З приводу долучення до матеріалів додаткових доказів з порушенням строку суд зазначає таке.

В даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 14.01.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 10.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Бізнес Плюс" (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" (далі - покупець, позивач) було укладено договір поставки № П 927 (далі - договір, а.с.11-15), відповідно до умов якого постачальник відповідно до договору зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього визначену договором грошову суму.

У пункті 9.1. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, який містить у собі елементи договорів поставки та надання послуг.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 Цивільного кодексу України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 Цивільного кодексу України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 Цивільного кодексу України, розділом V Господарського кодексу України, загальні положення про поставку - параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України та параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України, загальні положення про послуги визначені главою 63 Цивільного кодексу України,

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 901, частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У пункті 1.2. договору сторони визначили, що товаром, поставка якого здійснюється відповідно до договору, є соя врожаю 2020 року українського походження. Товаром українського походження за договором вважається товар, вирощений на території України.

Пунктом 1.3. договору визначено, що умови передачі товару FCA (склад постачальника) - Херсонська область, Каховський район, с. Дмитрівка, склад або на інших умовах за домовленістю між сторонами, що будуть погоджені у Специфікації (тлумачення Інкотермс 2010).

Згідно з пунктом 1.4. договору моментом виконання зобов`язання постачальника по передачі товару є момент вручення товару покупцеві. Факт передачі/отримання товару підтверджується підписом уповноважених осіб покупця і постачальника на екземплярі, належним чином оформленої видаткової накладної.

Відповідно до пункту 1.5. договору право власності на товару переходить до покупця у момент виконання зобов`язання постачальника з передачі товару згідно умов постачання (Правил Інкотермс). Постачальник несе усі ризики втрати, псування, пошкодження або знищення товару до моменту виконання зобов`язання.

За умовами пункту 2.2. договору загальна кількість товару, поставка якого здійснюється відповідно до договору, складає суму всіх партій товару згідно видаткових накладних. Кількість кожної партії узгоджується сторонами заздалегідь в Специфікаціях до договору, які підписані постачальником і покупцем і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору ціна товару вказується в Специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна сума договору складає суму всіх партій, переданих (поставлених) за договором.

Згідно з пунктом 4.1. договору поставка товару здійснюється партіями за допомогою автомобільного транспорту згідно з умовами поставки, які визначені у пункті 4.1. договору, в терміни, обумовлені сторонами в Специфікаціях на кожну партію товару.

У відповідності до вказаних умов сторонами було складено та підписано Специфікацію № 1 П 928 від 10.03.2021 (далі - Специфікація) до договору, в якій було визначено найменування товару, кількість, ціну та загальну вартість, а також інші умови щодо якості, умов поставки та оплати (а.с.16).

Так, відповідно до пункту 2 Специфікації якість товару, поставка якого здійснюється відповідно до договору, повинна відповідати вимогам: ДСТУ 4964:2008, а також, наступним якісним показникам:

вологість - не більше 12,0%;

сміттєва домішка - не більше 2,0%;

зернова домішка - не більше 20,0%;

протеїн на аср - не менше 37,0%.

Згідно з пунктом 6 Специфікації оплата за товар вважається здійсненою в момент перерахування грошових коштів з банківського рахунку покупця на банківський рахунок постачальника відповідно до реквізитів, зазначених у виставленому постачальником рахунку.

У пункті 7 Специфікації термін поставки товару - до 31.03.2021.

Відповідно до положень статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

У пункті 5.2. договору вказано, що порядок оплати конкретної партії товару вказується у Специфікації до договору, яка є його невід`ємною частиною.

У пункті 4 Специфікації сторони погодили, що покупець здійснює оплату 100% вартості товару в якості передоплати на поточний рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено рахунок на оплату № 3 від 10.03.2021 сої врожаю 2020 року у кількості 144,20 т на суму 2 700 734 грн. 88 коп. (а.с.17).

На виконання своїх договірних зобов`язань позивачем було здійснено попередню оплату в загальній сумі 2 720 931 грн. 48 коп., що підтверджується:

- платіжним дорученням № 3589 від 11.03.2021 на суму 1 000 000 грн. 00 коп. (а.с.18);

- платіжним дорученням № 387 від 11.03.2021 на суму 514 745 грн. 36 коп. (а.с.19);

- платіжним дорученням № 392 від 12.03.2021 на суму 1 206 186 грн. 12 коп. (а.с.20).

Вказані платежі здійснені з призначенням платежу щодо оплати рахунку № 3 від 10.03.2021 та договору № П 927, але сплачена позивачем сума перевищує сума вказаного рахунку на оплату.

З цього приводу суд зазначає, що оскільки виставлення рахунку, як умова оплати, а також виникнення обов`язку позивача щодо здійснення попередньої оплати, не обумовлено подією виставлення рахунку, а також сумою, вказаною у такому рахунку, а також враховуючи те, що загальний обсяг товару, а також його ціну сторонами було узгоджено у Специфікації, то суд приходить до висновку, що, враховуючи факт здійснення позивачем попередньої оплати в сумі 2 720 931 грн. 48 коп. - у відповідача виник обов`язок щодо поставки товару саме на суму 2 720 931 грн. 48 коп., що враховуючи ціну товару, становить 145,5 т сої (2 720 931 грн. 48 коп. : 18 700 грн. 56 коп./т = 145,5 т).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За умовами пункту 4.3. договору на підтвердження передачі товару уповноваженими особами сторін підписується видаткова накладна. В межах виконання договору постачальник зобов`язаний надати покупцю документи (первинні документи) оформлені відповідно до чинного законодавства України, а cаме:

- рахунок;

- видаткову накладну;

- товарно-транспортну накладну;

- податкову накладну в електронній формі (розрахунок коригування до податкової накладної) з дотриманням вимог щодо електронного цифрового підпису уповноваженої особи та електронного цифрового підпису, який є аналогом відбитка печатки постачальника, оформленого згідно чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов`язань, відповідачем було здійснено поставку товару - сої врожаю 2020 року наступним чином:

- відповідно до товарно-транспортної накладної № 520629 від 12.03.2021 транспортним засобом DAF НОМЕР_1 було поставлено позивачу 37 440 кг сої врожаю 2020 року (а.с.21);

- відповідно до товарно-транспортної накладної № 520630 від 12.03.2021 транспортним засобом МАН НОМЕР_2 було поставлено позивачу 36 340 кг сої врожаю 2020 року (а.с.22);

- відповідно до товарно-транспортної накладної № 520631 від 12.03.2021 транспортним засобом МАН НОМЕР_3 було поставлено позивачу 34 520 кг сої врожаю 2020 року (а.с.23);

- відповідно до товарно-транспортної накладної № 520628 від 12.03.2021 транспортним засобом DAF НОМЕР_4 було поставлено позивачу 36 120 кг сої врожаю 2020 року (а.с.24).

В той же час, як зазначає позивач, відповідачем зобов`язання з повної та своєчасної поставки оплаченого позивачем товару було порушене, оплачений позивачем товар у повному обсязі поставлено не було. Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки № П 927 від 10.03.2021 в частині повернення попередньої оплати за недопоставлений товар в сумі 121 123 грн. 53 коп., а також поставки товару неналежної якості, у зв`язку з чим позивач поніс додаткові витрати на доопрацювання товару (його сушіння) в сумі 24 488 грн. 12 коп., отже у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 145 611 грн. 65 коп. (121 123 грн. 53 коп. + 24 488 грн. 12 коп.). За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.4 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 06.07.2021 по 18.08.2021 в сумі 2 279 грн. 78 коп. На підставі пункту 6.9 договору та статті 536 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 11.04.2021 по 18.08.2021 у сумі 12 911 грн. 77 коп. Вказане і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Як зазначає позивач, відповідач жодного платежу на повернення отриманої попередньої оплати не здійснив, товар також позивачу не поставив.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи, що попередня оплата позивачем проведена, а товар відповідачем у повному обсязі не поставлений, відповідно до положень частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його.

При цьому, суд зазначає, що вибір способу захисту своїх прав та порушених інтересів є правом позивача. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі №1-2/2002, положення частини 2 статті 124 Конституції України передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина 5 статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа, має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі - судовий захист.

Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що за переліченими вище товарно-транспортними накладними було поставлено товар - соя врожаю 2020 року у загальній кількості 144 420 кг (37 440 кг + 36 340 кг + 34 520 кг + 36 120 кг), однак, як зазначає позивач, враховуючи невідповідність якості поставленого товару (% вологості) узгодженому в договорі, позивачем було здійснено перерахунок його обсягу та визначено залікову вагу поставленого товару у відповідності до положень та за формулою пункту 5.3. договору, що за розрахунком позивача склала 139 023 кг. Відповідач не погоджується з визначеним позивачем обсягом поставленого товару (139 023 кг) та вважає свій обов`язок виконаним саме в обсязі, що зазначений у товарно-транспортних накладних (144 420 кг), оскільки наполягає на тому, що поставлений ним товар відповідав вимогам щодо вологості, визначеним договором, а також відповідач вважає необґрунтованим проведення позивачем в односторонньому порядку дослідження (аналізу) щодо визначення вологості поставленої сої, а отже, просить не враховувати надану позивачем картку аналізу зерна від 13.03.2021.

З приводу вказаних обставин суд зазначає таке.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що якість товару, поставка якого здійснюється відповідно до договору, повинна відповідати вимогам ДСТУ 4964:2008, а також, наступним якісним показникам:

вологість - не більше 12,0%;

сміттєва домішка - не більше 2,0%;

зернова домішка - не більше 20,0%;

протеїн на аср - не менше 37,0%.

Аналогічні вимоги щодо якості товару були передбачені також і Специфікацією № 1П 928 від 10.03.2021 (ас.16).

Згідно з пунктом 2.3. договору граничні норми приймання товару:

вологість - не більше 18,0%;

сміттєва домішка - не більше 5,0%.

Відповідно до умов пункту 2.4. договору кількість переданого товару визначається шляхом зважування на ваговій постачальника. У разі відповідності товару показникам, вказаним у пункті 2.2. договору, товар приймається по фізичній вазі згідно з умовами поставки. Якщо якість товару не відповідає показникам, вказаним у пункті 2.2. договору, товар приймається по заліковій вазі, яка визначається лабораторією ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський".

Відповідно до пункту 5.3. договору у разі поставки товару, якість якого не відповідає показникам, які встановлені у пункті 2.2. договору, але знаходиться в межах показників, зазначених у пункті 2.3. договору, залікова вага товару, визначається за наступною формулою:

Зв = Фв - (Фв х Усд) - (Фв х Ув)

де: Зв - залікова вага товару, т, Фв - фізична вага товару, т, Усд - убуток зерна за рахунок зниження сміттєвої домішки, %, та Ув - убуток зерна за рахунок зниження вологи %;

а) убуток зерна за рахунок зниження сміттєвої домішки (Усд) визначається за формулою:

Усд = (100 х (Сдф - Сдб) / (100 - Сдб),

де Сдф - сміттєва домішка фактична, % та Сдб - сміттєва домішка базова, %;

б) убуток зерна за рахунок зниження вологості (Ув) визначається за формулою:

Ув = (100 - Усд) х (Вф - Вб) / (100 - Вб),

де Усд - убуток зерна за рахунок зниження сміттєвої домішки, %, Вф - вологість зерна фактична, %, Вб - вологість зерна базова, %.

Залікова вага партії товару розраховується тільки в частині показників якості, вологості і сміттєвої домішки, які перевищують базові, зазначені у пункті 2.2. договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2021 лабораторією позивача було проведено аналіз сої 2020 року врожаю, поставленої ТОВ "Агро-Бізнес Плюс", про що було складено Картку аналізу зерна від 13.03.2021. Так, внаслідок проведеного аналізу, було виявлено, зокрема, таке:

- поставлена автомобілем НОМЕР_1 соя містила вологість 14,2%;

- поставлена автомобілем НОМЕР_2 соя містила вологість 16,4%;

- поставлена автомобілем НОМЕР_3 соя містила вологість 15,8%;

- поставлена автомобілем НОМЕР_4 соя містила вологість 14,8% (а.с.25).

Також позивачем були долучені до матеріалів справи Картки аналізів зерна окремо по кожній ТТН:

- № 216 від 13.03.2021 (а.с.118);

- № 217 від 13.03.2021 (а.с.119);

- № 218 від 13.03.2021 (а.с.120);

- № 219 від 13.03.2021 (а.с.121). Кожна з вказаних карток містить інформацію, зокрема, про дату відбору зразків, вагу зразка, станцію відправлення, відправника, автомобілю, накладної, ваги партії, отримувача виду зерна, а також містить, зокрема показник вологості (а.с.118-121).

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача в частині того, що Карткою аналізу від 13.03.2021 не підтверджується, що об`єктом аналізу була саме соя поставлена 12.03.2021 відповідачем, оскільки у вказаній Картці аналізу зерна від 13.03.2021 вказано постачальника - ТОВ "Агро-Бізнес Плюс"; рік врожаю - 2020 рік; номерні знаки транспортних засобів, якими поставлялася спірна соя, що повністю відповідає іншим матеріалам справи, отже суд визнає вказаний доказ належним та вірогідним.

Вказана картка аналізу була направлена відповідачу разом з листом № 17/03/2021 від 17.03.2021, в якому позивач, зокрема, просив відповідача відшкодувати вартість робіт з доопрацювання (сушіння) поставленого товару в сумі 24 488 грн. 12 коп. (а.с.28-29). Докази отримання вказаного листа разом з карткою аналізу від 13.03.2021 наявні в матеріалах справи (а.с.30-31). Відповідно до вказаних доказів лист позивача від 17.03.2021 разом з карткою аналізу від 13.03.2021 відповідач отримав 20.03.2021 (а.с.31).

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача в частині того, що позивачем неправомірно в односторонньому порядку було проведено аналіз поставленої відповідачем сої, оскільки пунктом 2.7. договору передбачено, що у разі розбіжностей між покупцем і постачальником відносно показників лабораторії ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", сторони можуть залучити незалежну акредитовану лабораторію.

Як було встановлено судом вище, 20.03.2021 відповідач отримав від позивача лист від 17.03.2021 разом з карткою аналізу від 13.03.2021, в якому позивач вказав, що поставлений товар не відповідав умовам договору в частині показників вологості, у зв`язку з чим поставлений товар було прийнято позивачем по заліковій вазі за формулою пункту 5.3. договору, яка складає 139,023 тони. Однак будь-яких заперечень відповідач з цього приводу не висловив; також відповідач не ініціював залучення незалежної акредитованої лабораторії; доказів протилежного матеріали справи не містять та представниками сторін суду не повідомлено. Отже, суд приходить до висновку щодо відсутності розбіжностей між сторонами с цього питання.

Отже, враховуючи те, що відповідач у відповідності до умов пункту 2.7. договору не ініціював залучення незалежної акредитованої лабораторії, будь-яких заперечень з приводу виявлених позивачем показників якості товару після отримання 20.03.2021 від позивача відповідних документів не висловив, суд вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок залікової ваги, виходячи із показників лабораторії ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", що передбачено умовами пункту 2.4. договору та пунктом 5.3. договору. Також, в матеріалах справи наявне свідоцтво про визнання вимірювальних можливостей №037/20 від 28.10.2020 (дійсне до 28.10.2023) (а.с.84).

Отже, заперечення відповідача в цій частині також відхиляються судом.

Слід також відзначити, що заперечення відповідача щодо моменту переходу права власності на товар, а також відповідних ризиків за встановлених вище обставин, розцінюються судом критично, оскільки, враховуючи умови договору, такий момент не має вирішального значення.

Судом також відхиляються заперечення відповідача в частині того, що завантажено ним було сою належної якості (зокрема, вологості), але відповідач не зобов`язаний нести відповідальність за зберігання сої в період її транспортування до позивача. Вказані заперечення судом відхиляються з огляду на те, що у випадку зміни вологості сої після її завантаження (в період транспортування), змінилась би її вага під час розвантаження (у випадку збільшення вологості - вага б збільшилася), але, як вбачається з матеріалів справи, вага завантаженої відповідачем сої за чотирма товарно-транспортними накладними становила 144 420 кг, та саме з такою вагою соя надійшла до позивача, отже вологість сої за час її транспортування не змінилася.

Слід також відзначити, що на підтвердження належної якості поставленого позивачу 12.03.2021 товару - сої врожаю 2020 року відповідач долучив до матеріалів справи фотокопію листа, в якому зазначено, що соя містить вологість 11,8% (а.с.134).

Проаналізувавши вказаний доказ, суд визнає його неналежним, оскільки з вказаного доказу не вбачається рік врожаю, обсяг перевіреної сої; відсутня навіть дата складання цього документу.

Більше того, надаючи оцінку вказаному доказу, суд враховує таке.

У судовому засіданні 14.01.2022 представником відповідача було надано для огляду три договори поставки аналогічного зі спірним товару - сої врожаю 2020 року, а також видаткові накладні щодо виконання вказаних договорів у січні, лютому та травні 2021 року; представник відповідача пояснив, що у вказаних договорах вимога щодо вологості сої - 10% і щодо якості поставленого за вказаними договорами товару до відповідача (як постачальника) будь-яких претензій не надходило. При цьому, представник відповідача зауважував, що за вказаними вище договорами поставлявся той же товар, що і за спірним договором, - соя 2020 року врожаю. Таким чином, позиція відповідача є суперечливою, оскільки, долучаючи до матеріалів справи документ щодо вологості сої - 11,8% (а.с.134), представник відповідача зазначає, що соя, що ним поставлялась у січні, лютому та травні 2020 року, не перевищувала за вологістю 10%.

В той же час, під час перевірки здійснених позивачем розрахунків (а.с. 102-103), судом встановлено, що позивачем були використані вірні вихідні дані, що відповідають умовам пункту 5.3. договору та фактичним обставинам справи, але арифметично розрахунки виконані невірно.

Отже, розрахунки, здійснені позивачем (а.с.102-103, 162), визнаються судом необґрунтованими та такими, що не відповідають умовам договору, вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Враховуючи встановлені обставини, суд відзначає, що залікова вага поставленого відповідачем 12.03.2021 товару (сої врожаю 2020 року) підлягає розрахунку наступним чином:

1) за товарно-транспортною накладною № 520628 у кількості 36 120 кг (вологістю 14,8%): 36 120 кг - 36 120 кг х (14,8-12) / (100-12) = 36 120 - 1 149,27 = 34 970,73 кг;

2) за товарно-транспортною накладною № 520629 у кількості 37 440 кг (вологістю 14,2%): 37 440 кг - 37 440 кг х (14,2-12) / (100-12) = 37 440 - 936 = 36 504 кг, я вірно розрахував позивач;

3) за товарно-транспортною накладною № 520630 від 12.03.2021 у кількості 36 340 кг (вологістю 16,4%): 36 340 кг - 36 340 кг х (16,4-12) / (100-12) = 36 340 - 1 817 = 34 523 кг;

4) за товарно-транспортною накладною № 520631 у кількості 34 520 кг (вологістю 15,8%): 34 520 кг - 34 520 кг х (15,8-12) / (100-12) = 34 520 - 1 490,64 = 33 029,36 кг.

Отже, всього залікова вага поставленого відповідачем 12.03.20021 товару (сої врожаю 2020 року) складає 139 027,09 кг (34 970,73 + 36 504 + 34 523 + 33 029,36).

Враховуючи умови Специфікації щодо ціни товару, судом встановлено, що відповідачем були виконані зобов`язання з поставки товару на суму 2 599 884 грн. 44 коп. (139, 02709 т х 18 700,56 грн./т).

Враховуючи здійснену позивачем попередню оплату в сумі 2 720 931 грн. 48 коп., сума оплаченого та непоставленого позивачем товару становить 121 047 грн. 04 коп. (2 720 931,48 - 2 599 884,44); непоставленим залишився обсяг товару - 6 472,91 кг.

У свою чергу, у відповідності з положеннями частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження поставки товару позивачу на залишкову суму здійсненої ним попередньої оплати у розмірі 121 047 грн. 04 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача в частині того, що у випадку виявлення невідповідності якості товару, позивач повинен був відмовитися від товару та повернути його постачальнику, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2.6. договору у разі, якщо при прийманні товару за якістю покупцем буде встановлений факт невідповідності якості товару, встановлених підпунктом 2.2.1., пунктом 2.3. договору, покупець має право відмовитися від товару. Постачальник у такому разі зобов`язаний за свій рахунок замінити вказаний товар на якісний таким чином:

- при виявленні невідповідності якості товару до моменту вивантаження товару на складі покупця (на ваговій покупця) - неякісний товар підлягає поверненню негайно за рахунок постачальника. Представник постачальника зобов`язаний прибути до місця вивантаження товару (розміщення лабораторії) протягом 24 годин з моменту повідомлення покупцем про виявлений факт передачі неякісного товару. У разі неприбуття представника постачальника в зазначений термін, вважається, що постачальник погоджується з виставленими претензіями з якістю. Якісний товар постачальник зобов`язаний поставити за свій рахунок впродовж 3-х робочих днів з моменту виявлення факту постачання неякісного товару. Вартість транспортних послуг, у тому числі нарахованих перевізником штрафних санкцій (простій), по поверненню товару покладається на постачальника, який або перераховує (компенсує) вартість транспортних послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок покупця протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення вимоги, або здійснюється зарахування зустрічних вимог на підставі односторонньої заяви покупця;

- при виявленні невідповідності якості товару на складі постачальника (у тому числі завантаження транспортного засобу) показникам, вказаним у пункті 2.2.1., пункті 2.3. договору, у тому числі на підставі зовнішнього огляду (пункт 2.2.1. договору), покупець має право відмовитися від приймання товару. Постачальник зобов`язаний негайно за свій рахунок і своїми силами здійснити заміну неякісного товару (при необхідності зробити очищення (дезінфекцію) транспортного засобу), а також, відшкодувати покупцеві простій транспортного засобу (при пред`явленні претензій перевізником).

Враховуючи вказане, умовами договору передбачено право, а не обов`язок позивача відмовити від товару, якщо його якість не відповідає умовам пунктів 2.2.1. та 2.3. договору. Більше, того вказаними пунктами договору передбачені інші випадки невідповідності товару (зараженість шкідниками, нездоровий стан, вологість більше 18%, сміттєва домішка більше 5% тощо).

У даному випадку вологість сої не перевищувала граничної норми приймання товару - 18% (пункт 2.3. договору), але перевищувала її вологість, узгоджену сторонами в Специфікації - 12%, отже даний випадок чітко врегульований сторонами у пункті 2.5. договору та у пункті 5.3. договору.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що у разі неможливості виконання (невиконання) зобов`язань за договором з боку постачальника в узгоджені сторонами терміни, останній зобов`язується повернути суму передоплати протягом 2-х днів з моменту виникнення такої обставини, або в той же термін на підставі письмової вимоги покупця.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із Вимогою вих. №25/06/2021 від 25.06.2021, в якій вимагав:

1) негайно, з моменту отримання даної вимоги, виконати зобов`язання за укладеним договором поставки № А 927 від 10.03.2021 та здійснити на користь ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" допоставку 6,477 тон сої на умовах, погоджених у договорі;

2) у разі неможливості здійснення допоставки сої на умовах погоджених у договорі, негайно перерахувати на р/р IBAN НОМЕР_5 в ПАТ "Пумб", МФО 334851, отримувач - ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", , попередню оплату у сумі - 121 123 грн. 53 коп.;

3) негайно, з моменту отримання даної вимоги, відшкодувати покупцю витрати на проведення робіт з доопрацювання (сушіння) поставленого товару у розмірі 24 488 грн. 12 коп. на р/р IBAN НОМЕР_5 в ПАТ "Пумб", МФО 334851, отримувач - ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський", ;

- виконати у повному обсязі вимоги листа Вих. № 17/03/2021 від 17.03.2021 у семиденний строк від дня їх пред`явлення (а.с.32-34). На підтвердження направлення вказаного листа позивач надав поштову квитанцію № 079 та поштове повідомлення про отримання вказаного поштового відправлення відповідачем 03.07.2021 (а.с.35). Враховуючи, що позивачем не було долучено до матеріалів справи поштового опису, який би підтвердив вміст поштового відправлення, вказане питання було з`ясовано судом у представника відповідача у судовому засіданні. Так, у судовому засіданні представником відповідача було підтверджено факт отримання вимоги вих. №25/06/2021 від 25.06.2021 - 05.07.2021.

Враховуючи все вищевикладене, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем попередньої оплати в сумі 2 720 931 грн. 48 коп., а також те, що сума оплаченого та непоставленого позивачем товару становить 121 047 грн. 04 коп. (2 720 931,48 - 2 599 884,44); непоставленим залишився обсяг товару - 6 472,91 кг.

Враховуючи те, що позивач здійснив попередню оплату товару, зокрема, на суму 121 047 грн. 04 коп., а відповідач не поставив позивачу оплачений товар, повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 121 047 грн. 04 коп. суму попередньої оплати.

Отже, перевіряючи дотримання кожною із сторін своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не поставив обумовлений сторонами товар, за який позивачем було сплачено попередню оплату у сумі 121 047 грн. 04 коп., вимогу про повернення зазначеної суми не задовольнив, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати в сумі 121 047 грн. 04 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до норм частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У пункті 2.5. договору сторони передбачили, що у разі постачання товару, якість якого не відповідає показникам, встановленим пунктом 2.2. договору, але знаходиться в межах показників, вказаних у пункті 2.3. договору, постачальник зобов`язується відшкодувати ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" витрати по доопрацюванню якості товару, а саме:

- за сушку товару, починаючи з показників по вологості 1,0% (за пониження вологи на 1т/% (одна тонна/відсоток) складає 51 грн. 60 коп. з ПДВ.;

- за очищення товару, починаючи з показників по сміттю 1,0% (за пониження сміттєвої домішки на 1т/% (одна тонна/відсоток) складає 15 грн. 90 коп. з ПДВ.

На підтвердження наданих послуг ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" надає постачальнику Акт здачі-приймання виконаних робіт, який постачальник зобов`язаний підписати і повернути покупцю. Оплата за надані послуги здійснюється постачальником протягом 3-х банківських днів з дати отримання ним Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Так, в матеріалах справи наявний Акт здачі-приймання виконаних робіт від 13.03.2021, відповідно до якого позивачем були виконані роботи по сушінню зерна обсягом на суму 24 488 грн. 12 коп. (а.с.27). У вказаному Акті вказано фізичну вагу, а також вологість, яка узгоджується з іншими наявними у справі доказами.

В оплату наданих послуг позивачем було виставлено Рахунок № 148 від 13.03.2021 на суму 24 488 грн. 12 коп. (а.с.26).

Вказаний Акт Акт здачі-приймання виконаних робіт від 13.03.2021, а також рахунок №148 від 13.03.2021 були надіслані відповідачу разом з листом вих. № 17/03/2021 від 21.03.2021, який був отриманий відповідачем 20.03.2021 (а.с.28-31).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення вартості наданих послуг по доопрацюванню (сушінню) сої в сумі 24 488 грн. 12 коп. є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.4. договору за несвоєчасне повернення постачальником грошових коштів покупцю, у випадках передбачених договором, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неповернутих коштів за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.4 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 06.07.2021 по 18.08.2021 в сумі 2 279 грн. 78 коп.

Враховуючи, що судом було встановлено інший розмір основного боргу в частині здійсненої позивачем попередньої оплати, на яку відповідачем не було поставлено товар, а саме: 121 047 грн. 04 коп., а позивачем здійснений розрахунок пені, виходячи з суми 121 123 грн. 53 коп., розрахунок пені, здійснений позивачем, визнається судом необґрунтованим.

Здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що пеня підлягає нарахуванню в період з 06.07.2021 по 18.08.2021 на суму 121 047 грн. 04 коп. та в цей період становить 2 278 грн. 34 коп.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 2 278 грн. 34 коп.

Крім того, частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено спосіб захисту покупця товару, який здійснив попередню оплату, від неналежного виконання зобов`язань з боку продавця, відповідно до якої на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За приписами статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, у пункті 6.9. договору сторони передбачили, що у разі, якщо прострочення поставки з боку постачальника становить понад 10 календарних днів, то постачальник крім неустойки, передбаченої пунктом 6.2. договору, оплачує покупцеві відсотки за користування чужими грошовими коштами (в порядку статті 536 Цивільного кодексу України) у розмірі 0,082% від оплаченої покупцем суми за кожен день користування коштами, починаючи з 11-го календарного дня прострочення. Такий же розмір відсотків оплачується постачальник покупцеві при затримці повернення передоплати на строк понад 3-х календарних днів у випадках, зазначених у пункті 2.6., пункті 5.4. договору.

На підставі пункту 6.9 договору та статті 536 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 11.04.2021 по 18.08.2021 у сумі 12 911 грн. 77 коп.

Враховуючи, що судом було встановлено інший розмір основного боргу в частині здійсненої позивачем попередньої оплати, на яку відповідачем не було поставлено товар, а саме: 121 047 грн. 04 коп., а позивачем здійснений розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами, виходячи з суми 121 123 грн. 53 коп., розрахунок вказаних процентів, здійснений позивачем, визнається судом необґрунтованим.

Здійснивши власний розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами, судом встановлено, що проценти підлягають нарахуванню в період з 11.04.2021 по 18.08.2021 на суму 121 047 грн. 04 коп. та в цей період складають 12 903 грн. 61 коп.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами підлягають частковому задоволенню в сумі 12 903 грн. 61 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 410 грн. 76 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бізнес Плюс" про стягнення заборгованості за договором поставки № П 927 від 10.03.2021 в загальному розмірі 160 803 грн. 20 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Бізнес Плюс" (74852, Херсонська область, Каховський район, с. Дмитрівка, вулиця Польова, будинок 1; ідентифікаційний код 31711240) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Дніпровський" (53264, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Першотравневе, вулиця Центральна, будинок 15; ідентифікаційний код 36020648) 121 047 грн. 04 коп. - попередньої оплати, 24 488 грн. 12 коп. - вартості послуг з доопрацювання якості товару, 2 278 грн. 34 коп. - пені; 12 903 грн. 61 коп. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 2 410 грн. 76 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.01.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко