13.01.2022 Справа № 910/8236/20
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор"
про розподіл судових витрат
у справі № 910/8236/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 617 853,01 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бортнюк М.В.
Представники сторін: не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (далі - ТОВ "ІТ-Інтегратор", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення 617 853,01 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі № 910/8236/20 позовні вимоги ТОВ "ІТ-Інтегратор" задоволено повністю; присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" основний борг у розмірі 591 899,97 грн, пеню в розмірі 18 112,79 грн, 3% річних у розмірі 3 105,05 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 735,20 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 267,80 грн.

17.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої останній просив визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви та стягнути з відповідача вартість послуг на надання правової допомоги у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8236/20 на 07.12.2021.

07.12.2021 від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника.

У судове засідання 07.12.2021 представники сторін не з`явились, про причини неявки повноважного представника відповідача суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 розгляд заяви відкладено на 21.12.2021; запропоновано позивачу надати суду, зокрема, акт приймання-передачі послуг, наданих адвокатом, на суму 15 000,00 грн; рахунок № 18 від 06.07.2020 на суму 15 000,00 грн та письмові пояснення у разі відсутності вказаних документів.

21.12.2021 від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника та документи на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2021.

У судове засідання 21.12.2021 представники сторін не з`явились, про причини неявки повноважного представника відповідача суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 розгляд заяви відкладено на 13.01.2022.

24.12.2021 від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

04.01.2022 від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких останній зазначає, що сума витрат, заявлена позивачем у розмірі 25 000,00 грн, є завищеною та не відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 124, 129 Господарського процесуального кодексу України; заява про ухвалення додаткового рішення з доказами подана з порушенням п`ятиденного строку, а відтак підлягає залишенню без розгляду; відсутні правові підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

10.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове провадження, визначені процесуальні строки, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за наявними матеріалами без участі представників сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/8236/20, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 180 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 позов було задоволено повністю.

Проте, зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 вбачається, що судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечував проти попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, відповідно до якого їх розмір становив 180 000,00 грн, посилаючись на не співмірність наданих позивачу адвокатських послуг.

Відповідно до поданої 17.11.2021 заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, позивач просив покласти на відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Судом встановлено, що представники позивача - Матросов О.О. і Котов С.О. є адвокатами, що підтверджується свідоцтвами про право на заняття адвокатською діяльністю № 569 від 19.10.2011 і № 3978/10 від 27.05.2009 відповідно. Вказані відомості розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правової допомоги № б/н від 09.01.2020, укладеного між Адвокатським бюро «Тетяни Андріанової» та ТОВ «ІТ-Інтегратор», за умовами якого Бюро зобов`язалося надавати клієнту правову допомогу, на умовах передбачених цим договором;

- копію додатку від 28.05.2020 до договору про надання правової допомоги від 09.01.2020;

- копію ордера про надання правової допомоги серії КС № 646207 від 08.07.2020, виданий АБ «Тетяни Андріанової» на представництво інтересів ТОВ «ІТ-Інтегратор» у судах, в тому числі господарських судах адвокатом Матросовим О.О.;

- ордер про надання правової допомоги серії КС № 646205 від 20.08.2020, виданий АБ «Тетяни Андріанової» на представництво інтересів ТОВ «ІТ-Інтегратор» в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді адвокатом Котовим С.О.;

- копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 15 від 06.07.2020 на суму 10 000,00 грн;

- копію платіжного доручення № 10019 від 15.07.2020 на суму 10 000,00 грн оплати згідно рахунку № 17 від 06.07.2020 за послуги з надання правової допомоги (підготовка та направлення позовних матеріалів до суду);

- копію платіжного доручення № 10020 від 15.07.2020 на суму 15 000,00 грн оплати згідно рахунку № 18 від 06.07.2020 за послуги з надання правової допомоги (представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції);

- копію рахунку на оплату № 18 від 06.07.2020 на суму 15 000,00 грн;

- копію додаткової угоди № б/н від 21.09.2020 до додатку від 28.05.2020 до договору про надання правової допомоги від 09.01.2020;

- копію акту приймання-передачі наданої (правничої, професійної) допомоги № 23 від 21.09.2020 на суму 15 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1.3 додатку до договору вартість послуг Бюро за домовленістю сторін становить:

- підготовка та направлення позовних матеріалів до суду - 10 000,00 грн, які сплачуються клієнтом передоплатою на підставі рахунку Бюро протягом п`яти календарних днів;

- представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 15 000,00 грн;

- додаткова винагорода Бюро (гонорар успіху) в розмірі 10% від ціни позову сплачується у випадку вирішення справи в суді першої інстанції на користь клієнта та підставою для сплати є відповідне судове рішення.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатами у даній справі у заявленому розмірі 25 000,00 грн, судом враховано, що послуги адвокатів були реально надані позивачу, що підтверджується матеріалами справи, також судом взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору та те, що адвокатами Матросовим О.О. та Котовим С.О. здійснювалось представництво інтересів позивача в Господарському суді міста Києва, про що свідчать наявні у матеріалах справи протоколи судових засідань.

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Відповідачем не надано доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.

Разом з тим, заперечуючи проти заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідач зазначив, що зокрема, заява з доказами, надіслана до суду 17.11.2021 (через 1 рік 4 місяці), тобто після закінчення встановленого п`ятиденного строку.

На вказані заперечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, докази на понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, подані 21.12.2021, не можуть бути прийняті судом до розгляду, оскільки подані з порушенням строків, визначених ГПК України, підстави для поновлення вказаного строку у суду відсутні.

Разом з тим, докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн подані до суду 16.07.2020 (до ухвалення 20.08.2020 рішення у справі, що надавало можливість суду вирішити питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу одночасно з ухваленням рішення, але здійснено останнім не було), тобто в строк, визначений ГПК України, а тому в цій частині суд задовольняє вимоги позивача як обгрунтовані, своєчасно заявлені, але не вирішені судом при ухвалення рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/8236/20, і розмір таких витрат є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, відповідно, наявність підстав для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвокатів, в сумі 10 000,00 грн. В іншій частині заяви судом відмовлено, з огляду на те, що докази понесення витрат подані через 1 рік та 4 місяці після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/8236/20 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 73, код 31091208) витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 19.01.2022.

Суддя О.Г. Удалова