РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/16324/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" (89600, Закарпатська обл., м. Мукачеве(п), вул. Штефана Августина, буд. 12/1; ідентифікаційний код 36972558)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, офіс 325; ідентифікаційний код 39532133)

про стягнення 613 446, 75 грн

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду № 03/07-2017 від 03.07.2017 в загальному розмірі 613 446, 75 грн, яка складається із суми основного боргу - 527 201, 88 грн, інфляційних втрат - 57 670, 95 грн, 3 % річних - 24 294, 90 грн та пені - 4 279, 02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду від 11.10.2021 направлялась на адресу відповідача поштовим повідомленням № 345 та відповідно 21.10.2021 була отримана представником останнього.

Однак, у встановлений ухвалою суду від 11.10.2021 строк відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" (генпідрядник) укладено договір підряду № 03/07-2017 від 03.07.2017 на виконання окремих видів та комплексних робіт.

Відповідно до п. 1.1. договору генпідрядник доручає, а підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними залученими силами, засобами і способами роботи по об`єкту: «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві» (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013) (45000000-7 Будівельні роботи) (підрядні роботи) (надалі-роботи, Об`єкт), відповідно до затвердженої проектної документації, діючих норм і стандартів, здати у встановлені цим договором строки виконані роботи генпідряднику, усунути за свій рахунок недоробки/недоліки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та виявлені в процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об`єкту, а генпідрядник зобов`язуються передати затверджену проектну документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх

Замовником робіт (будівництва Об`єкта) є: Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (п. 1.2 договору).

Роботи за даним договором фінансуються замовником за рахунок бюджетних коштів виділених замовнику на фінансування об`єкту (п. 1.3. договору).

Згідно п. 1.4. договору склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються окремими додатковими угодами до цього договору та можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт, у разі внесення змін до проектної документації, а також можуть бути зменшені залежно від реального фінансування виконуваних робіт замовником будівництва об`єкта.

Пунктом 3.1. договору закріплено, що загальна вартість (Договірна ціна) робіт за договором є динамічною та становить загальну суму на яку підписано сторонами додаткові угоди до цього договору та відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № KБ-3.

У загальну вартість робіт згідно умов договору включено всі витрати та ризики підрядника, пов`язані з виконанням умов даного договору. (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за виконані роботи здійснюватимуться на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (ф. № КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. № KБ-3), які, враховуючи умови фінансування робіт за бюджетні кошти, проводяться виключно по фактичному надходженню грошових коштів від замовника на рахунок генпідрядника, проміжними платежами в міру виконання робіт, згідно з п. 4.3. даного договору підряду.

Згідно п. 4.3. договору генпідрядник проводить розрахунки з підрядником, у термін до 7-ми календарних днів, з моменту підписання проміжних актів виконаних робіт за звітний місяць - "Актів приймання виконаних будівельних робіт" за формою № КБ-2в (далі-Акт виконаних Робіт) та "Довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/" за формою № КБ-3, затверджених ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013. Розрахунки з Підрядником за виконані роботи можуть бути здійснені з відстрочкою платежу до 75 календарних днів.

Остаточні розрахунки за виконані роботи з підрядником здійснюються в двадцятиденний термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію. Генпідрядник має право затримувати кінцеві розрахунки за роботи, виконані з вини підрядника з недоробками/недоліками/дефектами, виявленими при прийманні об`єкту в експлуатацію, до їх усунення. (п. 4.4 договору).

У разі затримки бюджетнoго фінансування робіт замовником розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання генпідрядником грошових коштів від замовника за відповідні виконані роботи. (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 11.1. договору після закінчення виконання робіт (етaпу) підрядник передає генпідряднику акт виконаних робіт у 5 (п`яти) екземплярах. Акти виконаних робіт попередньо мають пройти експертизу в державній або комунальній експертній організації, узгодженій з Генпідрядником. Підрядник укладає договір з такою експертною організацію на проведення перевірки актів виконаних робіт щодо обсягів виконаних робіт та на відповідність державним будівельним нормам, стандартам і правилам, а матеріалів, конструкцій, виробів - державним стандартам і технічним умовам, при цьому витрати на проведення експертизи покладаються на Підрядника.

Надання актів виконаних робіт генпідряднику здійснюється підрядником станом на 23 число місяця, але не пізніше ніж за чотирьох робочих днів до закінчення звітного місяця, з відміткою про проходження експертизи. Акти виконаних робіт, подані підрядником після 23 числа звітного місяця, генпідрядником не приймаються та вважаються неподаними, при цьому обсяги виконаних робіт переносяться до актів виконаних робіт наступного місяця. (п.11.2. договору).

Згідно п. 21.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем були виконані роботи на загальну суму 107 533 099,89 грн, однак відповідачем оплачено роботи за договором лише на суму 107 005 898, 01 грн. у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість в розмірі 527 201, 88 грн.

Також позивач зазначає, що 29.07.2021 він звертався до відповідача з претензією щодо погашення наведеної вище заборгованості, однак така претензія залишилась відповідачем без уваги у зв`язку з чим заборгованість погашено не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 03/07-2017 від 03.07.2017 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду (будівельний підряд).

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як вбачається з доводів позивача та що в свою чергу не заперечується відповідачем, сторонами на виконання умов договору було складено та підписано акти виконаних робіт на загальну суму 107 533 099, 89 грн.

Крім того, між сторонами було підписано відповідні довідки про вартість виконаних робіт.

Зокрема, згідно акту приймання виконаних будівельних робіт № 43 від 21.12.2019, № 44 від 21.12.2019 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 позивачем було виконано роботи на загальну суму 8 887 691, 73 грн.

Як вбачається із позовної заяви, згідно наданої головним бухгалтером позивача бухгалтерської довідки по договору № 03/07 ВІД 03.07.2017 відповідачем 27.12.2019 було сплачено кошти в розмірі 14 500 000, 00 грн за виконані роботи згідно з актами 21.12.2019 та за попередньо виконані роботи в жовтні-грудні 2019.

Однак, вказаний вище платіж лише частково покрив заборгованість відповідача за виконані роботи в грудні 2019, а саме не покрилась сума в розмірі 470 033, 44 грн оскільки відбулося зарахування в рахунок оплат за актами від 10.10.2019, 24.10.2019, 16.12.2019, 20.12.2019, 21.12.2019.

Крім того, як вбачається із підписаних сторонами актів та довідок за лютий 2021 позивачем були виконані роботи на загальну суму 57 168, 44 грн, які також є неоплаченими відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 854 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи положення п. 4.3. договору та те, що надані позивачем акти виконаних робіт та відповідні довідки підписані сторонами, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок здійснити оплату протягом семи календарних днів з дня підписання актів та довідки за грудень 2019 (з 21.12.2019) та за лютий 2021 (з 12.02.2021), а саме у строк до 28.12.2019 та до 19.02.2021 (відповідно).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З огляду на викладене вище, враховуючи досліджені судом наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, із врахування відсутності в матеріалах доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань належним чином, суд дійшов висновку що відповідачем порушено положення п. 4.3. договору та відповідно не здійснено оплату виконаних позивачем робіт у погоджені строки у зв`язку з чим позовна вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 527 201, 88 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем здійснено нарахування пені - 4 279, 02 грн, інфляційних втрат - 57 670, 95 грн та 3 % річних - 24 294, 90 грн. на суму 470 033, 44 грн та 57 168, 44 грн.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 14.2 договору встановлено, що генпідрядник за порушення строків оплати робіт за даним договором за умови надходження бюджетних коштів за рахунок генпідрядника від замовника сплачує на користь підрядника пеню у розмірі 0, 1 % від вартості неоплачених робіт за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем пені на суму 57 168, 77 грн за період з 20.02.2021 по 26.08.2021 та встановлено, що позивачем нараховано останню поза межами шести місяців, а тому на переконання суду вірним періодом нарахування пені є з 20.02.2021 по 20.08.2021.

Відтак, за підрахунками суду розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 128, 66 грн, а відтак дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню.

Додатково суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності у відповідача підстав для звільнення від відповідальності з огляду на затримку фінансування, як це передбачено п. 14.2 договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахувань позивачем інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд, перевіривши нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат зазначає, що стягненню з відповідача підлягає сума 3 % річних в загальному розмірі 24 294, 90 грн, а інфляційні втрати в загальному розмірі 57 670, 95 грн, які розраховано за повні місяці протягом яких існувала заборгованість, а саме за період з січня 2020 по липень 2021 на суму 470 033, 44 грн та за період з березня 2021 по липень 2021 на суму 57 168, 44 грн, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, офіс 325; ідентифікаційний код 39532133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Адамант" (89600, Закарпатська обл., м. Мукачеве(п), вул. Штефана Августина, буд. 12/1; ідентифікаційний код 36972558) основний борг в розмірі 527 201 (п`ятсот двадцять сім тисяч двісті одна) грн 88 коп., інфляційні втрати в розмірі 57 670 (п`ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят) грн 95 коп., 3% річних в розмірі 24 294 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн 90 коп., пеню в розмірі 4 128 (чотири тисячі сто двадцять вісім) грн 66 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмір 9 199 (дев`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн.

3. В іншій частині позову-відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 10.01.2022

Суддя Д.О. Баранов