ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2022 Справа №905/1756/21

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Друккер Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (07442, Київська область, смт В.Димерка, 51 км Санкт-Петербурзького шосе; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» (84511, Донецька область, місто Бахмут, вулиця Трудова, будинок 17; )

про стягнення 58 802,27 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» про стягнення 58 802,27 гривень, з яких: 46 925,87 гривень заборгованість, 3 280,95 гривень пеня, 2 649,94 гривень 3% річних, 5 945,51 гривень інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № від 08.10.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару за видатковими накладними.

Ухвалою суду від 16.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк заявнику для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 16.09.2021 на адресу господарського суду 28.09.2021 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1756/21, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судове засідання призначено на 28.10.2021, встановлено строк сторонам для надання суду заяв по суті справи, доказів.

На адресу суду 26.10.2021 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 28.10.2021 на іншу дату.

Ухвалою суду від 28.10.2021 відкладено судове засідання на 24.11.2021; продовжено сторонам строк для надання заяв по суті справи, доказів.

До суду 22.11.2021 від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд на підставі статті 250 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) здійснити перехід до загального позовного провадження у справі №905/1756/21.

На електронну адресу суду 24.11.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній зазначив, що станом на 25.03.2021 сума заборгованості складає 46 925,87 гривень, яка виникла у зв`язку з несплатою відповідачем в повному обсязі вартості поставленого товару у серпні 2019 року згідно поданих видаткових накладних, на підтвердження чого долучено акт звіряння взаєморозрахунків із замовником станом на 12.11.2019 за період з 01.09.2019 по 12.11.2019 та бухгалтерською довідкою про стан заборгованості відповідача.

Аналогічні за змістом пояснення надійшли на поштову адресу суду 30.11.2021.

Ухвалою суду від 24.11.2021 призначено справу №905/1756/21 до розгляду за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.12.2021; продовжено сторонам строк для надання заяв по суті справи, доказів.

На електронну адресу суду 29.11.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Означена заява не скріплена кваліфікованим електронним підписом, що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області від 29.11.2021.

Заяви, клопотання без накладення КЕП, не можуть вважатися оригіналом документа, оскільки суд позбавлений можливості ідентифікувати відправника електронного документа.

Ухвалою суду від 02.12.2021 відкладено підготовче засідання на 14.12.2021 та продовжено учасникам справи строк на подання заяв по суті справи, доказів. Також, даною ухвалою позивачу пропонувалось надати докази проведення часткових оплат, які відображені в акті звіряння взаєморозрахунків та бухгалтерській довідці.

На електронну адресу суду 06.12.2021 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати, а саме копій платіжних доручень №15522 від 22.08.2019, №15541 від 29.08.2019, №15568 від 04.09.2019, №15905 від 17.07.2020.

Означена заява не скріплена кваліфікованим електронним підписом, що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області від 29.11.2021.

Заяви, клопотання без накладення КЕП, не можуть вважатися оригіналом документа, оскільки суд позбавлений можливості ідентифікувати відправника електронного документа.

Аналогічне за змістом клопотання з додатками надійшло на поштову адресу суду 09.12.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 з урахуванням того, що судом здійснено усі можливі та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 28.12.2021. Також, даною ухвалою пропонувалось сторонам подати в строк до 26.12.2021 докази проведення часткових оплат, що відображені в акті звіряння взаємних розрахунків.

На електронну адресу суду 21.12.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Через тривалий та тісний контакт з особою, що захворіла на COVID-19 та з метою запобігання поширення інфекції та ізоляції контактних осіб, за суддею Фурсовою С.М. з 20.12.2021 встановлено дистанційну роботу.

У зв`язку з викладеним, судове засідання, призначене на 28.12.2021 о 13:00 год., перенесено на 17.01.2022 о 16:30 год., про повідомлено всіх учасників справи.

На адресу суду 10.01.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У судове засідання 17.01.2022 представники сторін не з`явились, про дату та час проведення судового засідання повідомлялись завчасно.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165 ГПК України).

Поштові конверти з копіями ухвал Господарського суду Донецької області, які направлялись на юридичну адресу відповідача, повернуті на адресу суду з приміткою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції не спростовує вчинення судом, передбачених положеннями Розділу ІІ Господарським процесуальним кодексом України, дій задля забезпечення реалізації відповідачем процесуальних прав у встановлені строки.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

08 жовтня 2015 року між Іноземним підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (далі Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» (далі Покупець, відповідач) укладено договір поставки № (далі Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупцеві, а Покупець приймати та оплачувати на умовах та в порядку, визначених цим договором та Додатками до нього, Товар в асортименті та за цінами, вказаними у Специфікації, яка підписана та скріплена печатками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору.

Право власності на Товар, а також ризик випадкової знищення та випадкового пошкодження (псування) Товару переходять від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі Товару (пункт 2.3 Договору).

Товар за даним Договором поставляється окремими партіями. Партією товару вважається його кількість, вказана в одній товарно-транспортній накладній (пункти 3.2.-3.3 Договору).

Усі розрахунки за цим Договором згідно з пунктом 4.2 Договору здійснюються винятково в національній валюті України. Оплата поставленого Товару провадиться на підставі товарно-транспортної накладної, підписаної сторонами (або рахунку, якщо в Розділі 12 обрана «Переплата») в гривнях шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника чи готівкою у відповідності з лімітами та порядком, які встановлено чинним законодавством України.

Покупець зобов`язується вказувати номер договору та номери товаро-транспортних накладних, за які здійснюється оплата, в призначенні платежів, інакше постачальник має право зараховувати суми в якості оплати за заборгованість з найдовшим терміном давності (пункт 4.2.1 Договору).

За умовами пункту 4.4.1 Договору оплата на поточний рахунок Постачальника або готівкою у терміни, встановлені Розділом 12, при цьому, у разі прострочення Покупцем платежу, відстрочка в оплаті наступної партії може надаватись Постачальником лише за умови проведення повного погашення простроченої заборгованості.

Якщо сторони в Розділі 12 обрали схеми оплати «Передплата» або «Оплата під час наступної поставки», поставка наступної партії Товару здійснюється тільки за умови виконання Покупцем своїх обов`язків по оплаті в повному обсязі.

За приписами пункту 7.1 Договору якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодна сторона не повідомить письмово одна одну про припинення дії Договору, Договір вважається пролонгованим кожного разу на один рік і на тих самих умовах.

У випадку порушення Покупцем строків оплати Товару відповідно до пункту 4.4.1 Договору він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент виникнення боргу, від суми заборгованості за кожен день затримки платежу (пункт 8.1 Договору).

Відповідно до пункту 12.1 Договору термін дії встановлено з 08.10.2015 по 08.10.2016.

Згідно з пунктом 12.2 Договору термін оплати за поставлену продукцію:

· категорія «безалкогольні напої» 14 днів з моменту поставки Товару даного виду, «Передплата»;

· категорія «соки» 14 днів з моменту поставки Товару даного виду, «Передплата»;

· категорія «алкогольні напої» 28 днів з моменту поставки Товару даного виду.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Доказів припинення дії договору суду не надано, а тому на момент виникнення спірних правовідносин вважається чинним.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору ним здійснена поставка Товару на загальну суму 49 673,08 гривень (письмові пояснення), що підтверджується видатковими накладними доданими до позовної заяви.

Так, до позову додано видаткові накладні:

№ від 09.08.2019 на суму 2 807,16 гривень;

№ від 09.08.2019 на суму 4 609,92 гривень;

№ від 09.08.2019 на суму 2 444,28 гривень;

№ від 16.08.2019 на суму 4 445,40 гривень;

№ від 16.08.2019 на суму 1 657,44 гривень;

№ від 16.08.2019 на суму 2 955,96 гривень;

№ від 23.08.2019 на суму 4 692,12 гривень;

№ від 23.08.2019 на суму 5 457,96 гривень;

№ від 23.08.2019 на суму 695,04 гривень;

№ від 23.08.2019 на суму 5 878,08 гривень;

№ від 30.08.2019 на суму 1 932,00 гривень;

№ від 30.08.2019 на суму 3 785,76 гривень;

№ від 30.08.2019 на суму 3 341,28 гривень;

№ від 30.08.2019 на суму 5 047,20 гривень.

При дослідженні вказаних документів судом встановлено, що видаткові накладні № від 16.08.2019 та № від 30.08.2019 мають рукописні виправлення щодо кількості прийнятого товару.

Так, за видатковою накладною № від 30.08.2019 відповідачем не прийнято товар за кодом №1820201 у кількості 1 штука вартістю 75,60 гривень без ПДВ (90,72 гривень з ПДВ). Вартість поставленого товару за вказаною накладною склала 3 695,04 гривень, що відображено у письмових поясненнях заявника.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про узгодження сторін про допустимість внесення виправлень до товаросупровідних документів у такий спосіб.

За видатковою накладною № від 16.08.2019 відповідачем не прийнято товар за кодом №19005 у кількості 1 штука вартістю 75,60 гривень без ПДВ (90,72 гривень з ПДВ) та товар за кодом №175915 у кількості 1 штука вартістю 99,00 гривень без ПДВ (118,80 гривень з ПДВ). Вартість поставленого товару за вказаною накладною склала 2 746,44 гривень.

За підсумками суду вартість поставленого товару згідно поданих накладних склала 49 449,36 гривень.

Позивач зазначає, що відповідачем проводились часткові оплати поставленого товару внаслідок чого залишок заборгованості склав 46 925,87 гривень.

На підтвердження існування заборгованості в заявленому розмірі позивачем надано Звірку взаєморозрахунків станом на 12.11.2019, Довідку за підписом головного бухгалтера ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», платіжні доручення.

Звірка взаєморозрахунків станом на 12.11.2019 не приймається судом в якості належного доказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом».

В свою чергу, акт звірки може вважатися доказом у справі, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Таким чином, акт звірки може бути доказом, якщо:

- інформація, що в ньому відображена, підтверджена первинними документами;

- містить підписи уповноважених на це осіб.

Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1389/18 та від 18.04.2019 у справі №910/493/18.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що подана Звірка взаєморозрахунків підписана головним бухгалтером ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», директором ТОВ «Деметра Одеса», місце підпису бухгалтера ТОВ «Деметра Одеса» залишено без підпису.

Згідно даного звіряння заборгованість ТОВ «Деметра Одеса» перед ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» станом на 01.09.2019 становила 65 839,25 гривень.

Втім, позивачем надано докази поставки товару на суму 49 449,36 гривень. Доказів існування заборгованості в більшому розмірі суду не надано.

Також, з даного документа вбачається, що 05.11.2019 ТОВ «Деметра Одеса» проведено оплати на загальну суму 2 237,28 гривень, проте відповідні докази таких оплат суду не надано, а тому інформація щодо розміру заборгованості, що відображена в поданому акті звіряння, не підтверджена первинними документами.

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно пункту 42 Указівок щодо заповнення реквізитів розрахункових документів на паперових носіях та їх реєстрів, які є Додатком №7 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, однією із вимог щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів є призначення платежу.

Поряд з цим, позивач, стверджуючи про існування заборгованості за попередні господарські операції, додає до позовної заяви Акт звірки розрахунків з покупцем за період з 01.08.2019 по 25.03.2021 за підписом головного бухгалтера ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», в якому зазначено, що позивачем за вказаний період поставлено відповідачу товару на загальну суму 95 037,36 гривень, при цьому несплаченою лишилась сума у розмірі 65 839,25 гривень.

Суд, досліджуючи вказаний Акт звірки зазначає, що останній не може бути взятий судом до уваги та розцінюватись як доказ поставки товару на суму 95 037,36 гривень, з підстав відсутності в вказаному акті підпису відповідача або іншої уповноваженої ним особи. Тобто вказаний Акт звірки не погоджений другою стороною Договору.

Отже, суд вказує на те, що вказаний Акт звірки є документом, який складений односторонньо позивачем та не має повної доказової бази щодо поставки товару на суму 95 037,36 гривень, позаяк є таким, що складений заінтересованою особою.

Водночас, у справі наявні платіжні доручення №15522 від 22.08.2019 та №15568 від 04.09.2019 (тобто після здійснення спірних поставок) у призначенні платежу яких зазначено «оплата за товар згідно накладної від 02.08.2019».

З наведеного слідує, що правовідносини між сторонами мають триваючий характер, зазначене у сукупності з поданим Звірянням взаєморозрахунків може вказувати на існування заборгованості відповідача перед позивачем за іншими господарськими операціями.

Відповідно до пункту 4.2.1 Договору Покупець зобов`язується вказувати номер договору та номери товаро-транспортних накладних, за які здійснюється оплата, в призначенні платежів, інакше постачальник має право зараховувати суми в якості оплати за заборгованість з найдовшим терміном давності.

У платіжному дорученні №15541 від 29.08.2019 на суму 12 098,16 гривень у призначенні платежу зазначено «оплата за товар згідно накладної від 09.08.2019». Доказів здійснення інших поставок 09.08.2019 позивачем суду не надано, так само не відображено погашення заборгованості за видатковими накладними № від 09.08.2019, № від 09.08.2019, № від 09.08.2019 на суму зарахованих коштів.

При цьому, важливо зазначити, що у зв`язку з оплатою відповідачем коштів у розмірі більшому ніж документально підтверджений обсяг поставки товару за 09.08.2019 згідно поданих накладних, суд свідомо припускає можливість поставки і іншого товару (докази поставки якого не надані позивачем), водночас, суд не може ґрунтувати своє рішення на таких припущеннях та достеменно стверджувати про факт поставки такого товару, а також стверджувати про факт наявності боргу та визнавати періоди прострочення доведеними.

Докази проведення оплат за 05.11.2019 на загальну суму 2 237,28 гривень (номери документів зі Звірки взаєморозрахунків № на суму 171,96 гривень, № на суму 171,96 гривень, № на суму 466,08 гривень, № на суму 292,92 гривень, № на суму 618,48 гривень, № на суму 515,88 гривень) у матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити зазначене у платіжних документах призначення платежу та правильність зарахування позивачем вказаних сум.

Позивачем визнається факт отримання коштів у вказаних розмірах, а тому такі обставини не можуть бути не прийняті судом до уваги. Однак вирішальне значення при погашенні заборгованості є наявність призначення платежу та зазначення в ньому за яку саме поставку здійснюється оплата.

Зазначені обставини входять в предмет доказування.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статей 73, 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України тягар доведення обставин лежить саме на стороні, яка стверджує про наявність боргу у іншої сторони, а у даному випадку на позивача.

Тобто саме на позивача покладено обов`язок довести факт існування заборгованості саме за відповідними видатковими накладними у заявленому розмірі.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Таким чином, витребовування судом доказів з власної ініціативи, може свідчити про порушення принципу змагальності сторін та про перехід суду на бік тієї чи іншої сторони процесу під час розгляду справи.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку статті 81 ГПК України сторонами доказів.

Натомість, судом неодноразово пропонувалось позивачеві (ухвали суду від 02.12.2021, 14.12.2021) подати докази проведення часткових оплат, які відображені у звірці взаєморозрахунків та бухгалтерській довідці.

Неподання позивачем всіх доказів проведення часткових оплат позбавляє суд можливості достеменно встановити розмір заборгованості за поставлений згідно поданих видаткових накладних.

Позивачем не доведено належними ти допустимими доказами існування заборгованості в заявленому розмірі, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» заборгованості за договором поставки № від 08.10.2015 в розмірі 46 925,87 гривень.

Оскільки позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» на користь Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» пені, 3% річних та інфляційних є похідними від вимог про стягнення основного боргу, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Отже, з наведених вище підстав, суд доходить висновків про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Принагідно суд звертає увагу позивача, що даним рішенням суд не констатує відсутність у позивача права на стягнення заявлених коштів, а натомість констатує факт неможливості встановлення судом такого права та відповідно його захисту з підстав не доведення позивачем обставин наявності відповідного права у даному конкретному провадженні, з огляду ненадання самим позивачем суду всіх необхідних доказів у справі, обов`язок подання яких покладено на заявника.

Згідно статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» про стягнення 58 802,27 гривень, з яких: 46 925,87 гривень заборгованість, 3 280,95 гривень пеня, 2 649,94 гривень 3% річних, 5 945,51 гривень інфляційні втрати відмовити.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 17.01.2022.

Позивач: Іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (07442, Київська область, смт В.Димерка, 51 км Санкт-Петербурзького шосе; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра Одеса» (84511, Донецька область, місто Бахмут, вулиця Трудова, будинок 17; )

Суддя С.М. Фурсова