ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022м. ДніпроСправа № 904/8890/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК Інтернешнл", м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення 15 211,39 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Кредобанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК Інтернешнл" 15211,39 грн, з яких: 13218,60 грн - неповернута сума кредиту, 1783,50 грн - прострочені відсотки, 209,29 грн - відсотки станом на 27.10.2021.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1521,13 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредитних коштів за договором № АО1354406 від 27.12.2019 про надання овердрафту.

Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення ухвала суду від 15.11.2021 отримана відповідачем 19.11.2021.

Відтак відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи, однак своїм правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

12.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення у справі щодо розрахунку заборгованості та суми понесених судових витрат.

Так, позивач пояснив, що у доданому до позову розрахунку заборгованості у переліку видів стягнення за договором № АО1354406/1 від 08.01.2020 зазначено про відсотки станом на 27.10.2021 у розмірі 209,29 грн. Після цього представником позивача було встановлено, що нараховані відсотки за жовтень 2021 року вже враховані в таблиці у розмірі 330,47 грн, а нараховані відсотки станом на 27.10.2021 указані в розрахунку помилково. Тому позивач просить не враховувати суму 209,29 грн при винесенні рішення суду.

Щодо суми понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначає, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги ця сума вираховується відповідно до ставки погодженої сторонами, а саме 10% від ціни позову. Ця сума покриває витрати адвоката, пов`язані з написанням позовної заяви, витрат на досудове врегулювання спору (направлення досудових вимог), на придбання канцелярських товарів та друку матеріалів справи для суду та сторін. У зв`язку з цим позивач просить задовольнити стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством "Кредобанк" (далі - банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДФК Інтернешнл" (далі - позичальник, відповідач) укладено договір про надання овердрафту № АО1354406 від 27.12.2019 (далі - договір) (а.с. 72 - 74).

Відповідно до розділу 1 договору позивач (банк) зобов`язується при недостатності коштів на визначеному цим договором поточному рахунку позичальника (далі - поточний рахунок), надати позичальнику, в межах встановленого у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором ліміту по овердрафту, кредит у формі овердрафт (далі - кредит або овердрафт), тобто надати у власність позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування поточного рахунку за рахунок кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку, для оплати визначених цим договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язується повернути овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Пунктом 2.1 договору визначено, що лімітом овердрафту є максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому у період, визначений цим договором.

Розмір процентної ставки становить 30% річних (п. 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.1.8 договору ліміт овердрафту встановлюється на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у відділенні АТ "Кредобанк".

Пунктом 2.4 договору встановлено строк кредитування за договором: протягом 12-ти місяців, якщо інше не встановлено умовами цього договору (п. 2.17 договору), починаючи з дати початку кредитування за договором (п. 2.1.7 договору).

За умовами пункту 2.5 договору обов`язковий обсяг грошових надходжень (п. 2.1.2 договору) на поточний рахунок позичальника, на якому встановлено ліміт овердрафту, - не менше 20000,00 грн щомісячно, починаючи з другого місяця кредитування.

Відповідно до пункту 2.8 договору підставою надання банком овердрафту є подання позичальником у банк платіжних доручень для здійснення розрахункових операцій за рахунок кредитних коштів.

Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку) (п. 2.9 договору).

Строк кредитування за договором (п. 2.4 договору) може бути продовжений банком на наступні 12 місяців (п. 2.17 договору).

Пунктом 2.18 договору передбачено, що у випадку продовження строку кредитування (п. 2. 17 договору), за користування овердрафтом встановлюється процентна ставка в розмірі, яка діє у банку на дату перерахунку ліміту овердрафту на 13-й місяць кредитування. Інформація щодо розміру процентної ставки за користування овердрафтом розміщується банком на офіційній Інтернет сторінці банку: www.kredobank.com.ua.

Згідно з пунктом 2.19 договору перерахунок банком ліміту овердрафту на 13-й місяць кредитування, доведення в порядку, передбаченому п. 2.10 цього договору, суми ліміту овердрафту до позичальника та здійснення позичальником дій, визначених п. 2.13 цього договору, вважається акцептом позичальника оферти банку щодо продовження строку кредитування за договором до дати, передбаченої п. 2.17 цього договору на умовах цього договору з урахуванням діючих у банку на дату такого продовження процентних ставок (п. 2.18 договору). При цьому таке продовження строку кредитування не потребує внесення змін до цього договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2 цього договору з урахування строку кредитування за договором, з дня видачі овердрафту до дня повернення овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. У випадку надання й погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються.

Позичальник сплачує проценти/комісії, встановлені цим договором, при надходженні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/комісії. У випадку відсутності/недостатності коштів на поточному рахунку протягом операційного дня, проценти/комісії за цим договором можуть бути сплачені за рахунок овердрафту на підставі наданих позичальником до банку платіжних доручень (п. 3.3 договору).

За умовами пункту 4.1 договору позичальник зобов`язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, як надходять на поточний рахунок позичальника (пункт 4.2 договору).

Повернення овердрафту, сплата процентів та інших платежів за цим договором може здійснюватися третіми особами (п. 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.7 договору банк у будь-який момент у випадках, передбачених пунктом 2.14 цього договору, зокрема у випадках невиконання позичальником передбачених цим договором зобов`язань (п. 2.14.3 договору) та наявності невиконаного позичальником перед банком грошового зобов`язання (п. 2.14.5 договору), вправі вимагати дострокового повернення овердрафту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором. При цьому ліміт овердрафту перераховується та встановлюється в розмірі 0 грн, про що банк повідомляє позичальника у спосіб, передбачений п. 2.10 цього договору, не пізніше дня, наступного за днем такого перерахунку ліміту овердрафту. З моменту погашення позичальником заборгованості за цим договором у повному обсязі цей договір вважається припиненим.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань.

Відповідно до умов договору з 01.01.2020 банк здійснював кредитування відповідача, що, у свою чергу, зобов`язувало останнього здійснювати погашення овердрафту за сплату відсотків за його користування у строки, визначені цим договором.

Згідно з наданою позивачем випискою про рух грошових коштів по рахунку відповідача з 08.01.2020 по 21.10.2021 погашення овердрафтових коштів та процентів за їх користування здійснювалось відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого з 11.01.2021 банком визначено прострочений кредит за договором у сумі 48 587,45 грн (а.с. 8 - 71).

З огляду на викладене на адресу позичальника банком було направлено досудову вимогу №95/2021 від 25.05.2021 про дострокове стягнення заборгованості у сумі 51978,55 грн, з яких 48387,00 грн - борг за тілом кредиту та 3591,55 грн - борг за відсотками (а.с. 76 -77).

Указану вимогу відповідач отримав 04.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення (а.с. 78-79).

Із наданої позивачем виписки про рух коштів по рахунку відповідача № НОМЕР_2 в АТ "Кредобанк" за період з 08.01.2020 по 27.10.2021 вбачається, що позичальник із загальної суми заборгованості за кредитом у сумі 48 587,45 грн сплатив 35368,85 грн (200,45 грн - 26.02.2021; 35168,40 грн - 24.06.2021) внаслідок чого за ним перед позивачем обліковується заборгованість за тілом кредиту в сумі 13218,60 грн (48587,45 - 35368,85 = 13218,60 (а.с. 68).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором загальна сума заборгованості перед позивачем обліковується у загальній сумі 15002,10 грн, з яких: 13218,60 грн - неповернута сума кредиту; 1783,50 грн - прострочені проценти за період липень - жовтень 2021 року.

Наявна заборгованість і стала причиною виникнення спору.

З урахуванням письмових пояснень позивача вбачається, що під час звернення до суду ним помилково заявлено також вимогу про стягнення нарахованих процентів станом на 27.10.2021 у сумі 209,29 грн, які вже віднесені позивачем у розрахунку до прострочених процентів у загальній сумі 1783,50 грн.

Своїм процесуальним правом на зменшення позовних вимог у строк, передбачений пунктом 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням частини третьої статті 252 ГПК України) або відмову від позову в частині цих вимог позивач не скористався.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням сторонами зобов`язань за кредитним договором про надання овердрафту № АО1354406 від 27.10.2019.

Укладений між позивачем та відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання нормами параграфа 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1054 цього Кодексу до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № АО1354406 від 27.10.2019 щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати процентів в обумовлені строки не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 15002,10 грн, з яких: 13 218,60 грн - заборгованість за кредитом та 1783,50 грн - прострочені проценти, що підтверджується доданим до позову розрахунком (а.с. 7).

Обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, відповідач не спростував, контррозрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості та доказів її погашення суду не надав, хоча таку можливість мав.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованість за кредитом у сумі 13 218,60 грн та прострочених процентів у сумі 1783,50 грн є законними й обґрунтованими.

Позовні вимоги в частині помилково заявлених до стягнення процентів у сумі 209,29 грн, нарахованих станом на 27.10.2021, задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи ( ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1521,13 грн.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

На час вирішення спору по суті клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не заявлялось.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

На підтвердження витрат на послуги адвоката позивачем надані (в копіях): витяг із договору про надання правової допомоги № б/н від 11.02.2019; ордер серії КС № 573216 на надання адвокатом Павленком Сергієм Валерійовичем правничої (правової) допомоги Акціонерному товариству "Кредобанк" у межах договору про надання правової допомоги № б/н від 11.02.2019; довіреність № 11821 від 30.12.2020 на представництво інтересів Акціонерного товариства "Кредобанк" адвокатом Павленком Сергієм Валерійовичем; свідоцтво про право на заняття Павленком Сергієм Валерійовичем адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531 від 30.11.2008; посвідчення адвоката Павленка Сергія Валерійовича (а.с. 92-96).

Доданий до позовної заяви витяг із договору про надання правової допомоги № б/н від 11.02.2019 не дає можливості встановити ні найменування (переліку) послуг з правової (правничої) допомоги, надання яких у межах цієї справи узгоджено сторонами у договорі, ні їх обсягу та вартості, ні порядку надання та оплати таких послуг.

Верховний Суд в постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зауважив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Утім, на час ухвалення судом рішення у цій справі в межах визначеного законом строку позивач не надав суду доказів на підтвердження факту та обсягу наданої адвокатом у межах справи правничої допомоги за договором, а також її узгодженої вартості. Заяви про намір подати відповідні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в строк, установлений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, від позивача не надходило.

Судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають доведенню на загальних підставах.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Тож оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факту та обсягу наданих адвокатом послуг, правові підстави для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1521,13 грн відсутні.

За таких обставин сплачений позивачем судовий збір у сумі 2270,00 грн покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме у cумі 2238,77 грн (15002,10х2270,00/15211,39 = 2238,77), а витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1521,13 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73- 79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Кредобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК Інтернешнл" про стягнення 15211,39 грн, з яких: 13218,60 грн - неповернута сума кредиту, 1783,50 грн - прострочені відсотки, 209,29 грн - відсотки станом на 27.10.2021 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК Інтернешнл" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, 4-й провулок Молдавський, буд. 17; ідентифікаційний код 34594546) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ідентифікаційний код 09807862) заборгованість за кредитом у сумі 13218,60 грн, заборгованість за простроченими процентами в сумі 1783,50 грн, судовий збір у сумі 2238,77 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.01.2022.

Суддя І.І. Колісник