ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.01.2022 м. ДніпроСправа № 904/9186/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконо ЛТД", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевелл-груп", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за транспортною заявкою в розмірі 52 515, 20 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еконо ЛТД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевелл-груп" про стягнення заборгованості в розмірі 52 515, 20 грн. за транспортною заявкою №1 від 07.05.2021, яка складається з: 49 556, 85 грн. - збитків, завданих простоєм автомобіля, 463, 44 грн. - пені, 86,89 грн. - 3 % річних, 50, 34 грн. - інфляційних збитків.

Ухвалою суду від 06.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у відповідача примірники договорів позивача/перевізника або належним чином засвідчені копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 1012 від 10.12.2018 та № 1701/1 від 17.07.2020.

Клопотання обґрунтоване тим, що у позивача відсутні вказані договори, оскільки ним були направлені підписані примірники відповідачу на підпис. Підписані договори відповідачем позивачу не були повернуті.

06.01.2022 від відповідача надійшло заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, в якому він просить розглядати справу в порядку загального провадження, оскільки вважає її складною.

Крім того відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що позивач не надав доказів надсилання йому договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 1012 від 10.12.2018 та № 1701/1 від 17.07.2020. Також відповідач посилається на положення Глави 55 ЦК, зокрема статті 638-645.

Відповідач наголошує, що за відсутності акцепту-повної та безумовної відповіді (частина перша статті 642 ЦК) - договір не може вважатися укладеним. Неукладена угода не породжує жодних правових наслідків, а відтак договори № 1012 від 10.12.2018 та № 1707/1 від 17.07.2020 не впливають на права та обов`язки сторін даного спору.

Відповідач зазначив, що за умовами заявки позивач мав перевезти вантаж об`ємом 36 м.куб., вагою 22 т з м. Дніпро до Вітона (Престона) у Великій Британії. Дата завантаження - 27.05.2021. Дата розвантаження - 3-4.06.2021.Сума фрахту - еквівалент 3100 євро в перерахунку за курсом НБУ на день розвантаження (50% після завершення митних процедур, 50% після отримання документів протягом 14 банківських днів). Тривалість навантаження/розвантаження та митного оформлення на території України та Європи - по 48 год. Понаднормативний простій оплачується у сумі, еквівалентній 50 євро, за кожну добу. Запізнення на завантаження/розвантаження оплачує перевізник у сумі, еквівалентній 100 євро за кожну добу. Перевізник зобов`язаний надати оригінали документів протягом 10 днів теля розвантаження, за перевищення термінів - штраф 500 грн. за кожну почату добу. Перевізник зобов`язаний надати скан-копії міжнародної ватажної накладної та супровідні документи протягом доби після розвантаження. За затримку з поданням документів - штраф 500 грн. за кожну почату добу. Відповідач також зазначає, що дорожній лист вантажного автомобіля, на який посилається позивач, як на доказ у справі, в даний час не передбачений жодним нормативним актом України. Згідно п. 11.3 Правил в редакції 2006 року, які застосовувалися виключно до внутрішніх перевезень, дорожній лист вантажного автомобіля є документам, без якого перевезення вантажів: не допускається. В подальших редакціях Правил (з 2014 по 2019 роки) ця норма взагалі виключена.

У відзиві відповідач також зазначає, що в графі 24 вантажної накладної наявний запис про прийняття вантажу одержувачем 08.06.2021 о 20 годині. В позовній заяві вказано, що авто з вантажем прибуло у місце розвантаження 04 червня, де перевізнику було відмовлено у прийняття вантажу з тих підстав, що він не виконав митне оформлення при в`їзді на територію Великої Британії у м. Дувр. Внаслідок відмови вантажоодержувача, за твердженням позивача, водій був змушений повернутися з Престона до Дувра, виконати митні процедури та знову повернутися до Престона, при цьому витратив 4 календарні дні. Відповідач звертає увагу суду на те, що у вантажній накладній взагалі відсутні відомості про те, коли авто перетнуло кордон Великої Британії. Відсутні також записи про прибуття у місце розвантаження 04 червня.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що сума фрахту сплачена позивачу у повному обсязі на підставі його рахунків, відтак його вимогифактично стосуються не стягнення заборгованості за транспортною заявкою, як вказано в заголовку позовної заяви, а відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних збитків, про що прямо зазначено у прохальній частині позовної заяви.

Також відповідач зазначає, що в якості доказів, якими обґрунтовані вимоги про стягнення збитків, позивачем надано копію авансового звіту водія від 14.06.2021 на двох аркушах без додатків, копію реєстру документів до авансового звіту (без додатків), розрахунок завданих збитків в зв`язку з простоєм автомобіля. Первинні документи бухгалтерського обліку чи їх засвідчені копії відсутні.

Відповідач зауважує, що позивачем не надано доказів направлення претензії відповідачу та отримання останнім претензії про відшкодування збитків, а отже не визначено дату пред`явлення відповідної вимоги та період прострочення виконання зобов`язання. Крім того, штраф за простій не є грошовим зобов`язанням взагалі, а є видом забезпечення основного негрошового зобов`язання, а саме - своєчасного вчинений згідно умов договору перевезення певних дій відповідачем, його агентами чи особами, за яких він є відповідальним. Сума збитків також не є договірним зобов`язанням. Отже, пеня на суму штрафу та на суму збитків не нараховується.

Розглянувши клопотання позивача про витребування документів, суд зазначає наступне.

За положеннями ч. 1-3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та витребувати у відповідача (у разі їх наявності) копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 1012 від 10.12.2018 та № 1701/1 від 17.07.2020.

Розглянувши заперечення відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Частини друга - шоста статті 250 Господарського процесуального кодексу України не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (частина 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше; за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись вказаними вище нормами закону, судом враховано ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування у вказаному спорі, які вказують на незначну складність даної справи, а також враховано те, що дана категорія справ згідно з нормами ГПК України не відноситься до тих, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 06.12.2021.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Varela Assalino contre le Portugal" (заява № 64336/01), в якій суд визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року).

У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник в своєму клопотанні не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду необхідно проведення усних слухань. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зазначає про те, що заявлені позовні вимоги мають незначну складність, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не виключають можливість встановлення обставин справи на підставі доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи, та не вимагають заслуховування усних пояснень учасників справи; неврахування позивачем судової практики Верховного Суду не є достатньою підставою для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У той же час, відповідач не позбавлений права подати до суду заяви по суті справи, додаткові письмові заперечення та докази в разі їх наявності.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 80,81, 234, 235, 247, 250, 252, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконо ЛТД" про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у відповідача (у разі їх наявності) копії договорів на транспортно-експедиційне обслуговування № 1012 від 10.12.2018 та № 1701/1 від 17.07.2020.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевелл-груп" про перехід зі спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 13.01.2022.

Відповідно до частини 2 статті 254 та статті 255 Господарського процесуального кодексу України оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Суддя Н.Г. Назаренко