СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Харків Справа № 917/204/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача Лазоренко С.М., в порядку самопредставництва - на підставі Положення про юридичний департамент виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, посадової інструкції начальника відділу правової допомоги юридичного департаменту виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, розпорядження від 31.01.2019 №18-к;

від відповідача Колода Л.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 16.10.2018 №2361) на підстав ордеру від 16.12.2021 серії ВІ №1070833;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича, с. Кривуші, Кременчуцький район, Полтавська область (вх. №3298 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 (повний текст рішення складено 01.10.2021, суддя Сірош Д.М.) у справі № 917/204/21

за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м.Кременчук, Полтавська область,

до Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича, с. Кривуші, Кременчуцький район, Полтавська область,

про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася з позовом до Фізичної особи - підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича про стягнення 238051,44 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі №917/204/21 позов задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- матеріалами справи доведено, що земельна ділянка, розташована за адресою: вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці, загальною площею 1436 кв. є сформованою, має кадастровий номер :08:005:0462, а також розміщені на ній об`єкти нерухомого майна, які у період з 13.02.2018 по 28.02.2020 належали на праві власності Фізичній особі-підприємцю Чернявському Костянтину Анатолійовичу; відповідачем право користування у спірний період не було оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку;

- Фізичною особою-підприємцем Чернявським Костянтином Анатолійовичем не доведено належними та допустимими доказами факту використання земельної ділянки у розмірі іншому, аніж сформованого; наданий відповідачем висновок експерта не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки останній не містить відомості щодо його підготовки до суду;

- позивачем доведений факт використання відповідачем спірної земельної ділянки у період з 13.02.2018 по 28.02.2020 у своїй господарській діяльності, а також обґрунтованості здійсненого розрахунку безпідставно збережених коштів у сумі орендної плати за користування землею, складеного на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.10.2019 та рішень органу місцевого самоврядування.

Відповідач, Фізична особа-підприємець Чернявський Костянтин Анатолійович, з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Фізична особа-підприємець Чернявський Костянтин Анатолійович посилається на наступне:

- місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано, що спірна земельна ділянка є несформованою, оскільки ОСОБА_1 ніколи не надавалась у користування земельна ділянка з цільовим призначенням «реконструкція будівель і споруд лазні для експлуатації та обслуговування будівель та споруд», а також відповідачем не надавався проект землеустрою від 20.08.2009, що у сукупності свідчить про наявність у витязі з нормативної грошової оцінки земельної ділянки відомостей, що не відповідають фактичним обставинам;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розмір використовуваної відповідачем земельної ділянки складає 1436кв.м, оскільки загальна площа нерухомого майна, яке у спірний період належало відповідачу, складала 752 кв.м, що також підтверджується висновком земельно-технічної експертизи земельної ділянки, наявним в матеріалах справи;

- в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, а позивач з моменту закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного між сторонами спору, не був позбавлений права надати частину земельної ділянки у користування іншим особам, що свідчить про недоведеність правових підстав для задоволення позовних вимог органу місцевого самоврядування;

- відповідач звертався до позивача із заявою про розроблення проекту технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, однак Кременчуцькою міською радою було відмовлено у задоволенні такої заяви з посиланням на неможливість подальшого використання земельної ділянки, що пропонується до зарахування до земель запасу міста, порушення організації і здійснення землеустрою та землевикористання.

Системою автоматизованого розподілу справ між суддями відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ від 02.11.2021 для розгляду справи №917/204/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2021 у справі №917/204/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича на рішення господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі № 917/204/21; призначено справу до розгляду на 16.12.2021 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117; встановлено позивачу строк до 13.12.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

13.12.2021 від Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

В обґрунтування своєї правової позиції Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області зазначала наступне:

- місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна земельна ділянка є сформованою, оскільки вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами; відповідна земельна ділянка була надана відповідачу у користування на підставі укладеного між сторонами спору договору оренди від 17.01.2008, який припинив свою дію 26.01.2009;

- рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.12.2009 відповідачу було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі, однак Фізична особа-підприємець Чернявський Костянтин Анатолійович так і не оформив у встановленому законом порядку права користування спірною земельною ділянкою, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що у заявлений позивачем період належала останньому на праві власності;

- суд першої інстанції обґрунтовано вказав у оскаржуваному судовому рішенні про те, що здійснений позивачем розрахунок суми безпідставно збережених коштів відповідає вимогам чинного законодавства, складений на підставі відомостей витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також у відповідності до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 у справі №917/204/21 оголошено перерву у судовому засіданні до 20.01.2022 об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, зал засідань № 117; доручено Автозаводському районному суді м. Кременчука, (зал судових засідань «свідок»), забезпечити проведення відеоконференції у справі № 917/204/21, розгляд якої відбудеться 20.01.2022 об 11год 30хв, у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №117.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі №917/204/21 задоволено клопотання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю її представника, Лазоренко С.М, у судовому засіданні, призначеному на 20.01.2022 об 11год 00хв, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів особи, яка подала вказану заяву; судове засідання у справі №917/204/21, призначене на 20.01.2022 об 11год 30хв, провести за участю позивача в особі його представника, Лазоренко С.М., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" з використанням власних технічних засобів заявника.

Апелянт, який прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Автозаводського районного суду п. Кременчука Полтавської області, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач, який прийняв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване судове рішення без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2005, посвідченого Ганночкою О. В. за №10695, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу будівлі та споруди на земельній ділянці за адресою: вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці Полтавської області належали до 28.02.2020 ОСОБА_1 .

17.01.2008 між Кременчуцькою міською радою та фізичною особою-підприємцем Чернявським Костянтином Анатолійовичем укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки по вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці, кадастровий номер № :08:005:0462, загальною площею 1436 для майбутньої реконструкції будівель та споруд по вул. 29 Вересня, 7, зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах 26.01.2008 за № 48.

У відповідності до п. 8 цього договору зазначений договір укладений терміном на один рік. Таким чином, вказаний договір оренди землі, укладений між сторонами спору, припинив свою дію 26.01.2009.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.12.2009 Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці ФОП Чернявському Костянтину Анатолійовичу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по вул. 29 Вересня, 7 та передано ФОП Чернявському Костянтину Анатолійовичу в оренду земельну ділянку площею 1439 кв. м для експлуатації та обслуговування будівель і споруд по вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці.

Відповідач не оформив в установленому законом порядку право користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності до 28.02.2020 нерухомим майном.

14.09.2020 спеціалістами підрозділів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Яцків Ю. А. та Скринник К. В. проведене обстеження земельної ділянки площею 1436 м2, кадастровий номер :08:005:0462, за адресою: вул. 29 Вересня, 7, м. Кременчук, Полтавської області.

Обстеженням підтверджено наявність на спірній земельній ділянці площею 1436 кв. м будівель та споруд, які згідно інформації з ДРРП належать з 29.02.2020 ТОВ КРЕМІНЬ РЕНТАЛ (попередній власник Чернявський К. А.), а саме: будівля сараю-навісу, гараж та частина будівлі лазні, яка використовується як приміщення змішаного використання для надання в оренду в комерційних цілях.

За результатами обстеження складено відповідний акт обстеження земельної ділянки.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на будівлі та споруди по вул. 29 Вересня, 7, в м. Кременчуці Полтавської області згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 598,599 від 27.02.2020 (дата державної реєстрації: 28.02.2020) належать ТОВ КРЕМІНЬ РЕНТАЛ (новий власник).

Посилаючись на те, що у період з 13.02.2018 по 28.02.2020 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, вказане призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, з огляду на що Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до суду з позовом за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі статтею 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Аналогічні положення містить стаття 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка також передбачає, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, справляння плати за землю, тощо.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом «б» статті 80 та частиною першою статті 83 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Підпунктом 1 пункту «а» статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Згідно зі статями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17.

Тобто, в силу вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди землі є обов`язковим.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою площею 1436. м для майбутньої реконструкції будівель і споруд по вул. 29 Вересня, 7 в м. Кременчуці як фактичним користувачем земельної ділянки.

Таким чином, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Розмір заявленої до стягнення суми розрахований Кременчуцькою міською радою як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою кадастровий номер :08:005:0462 комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у формі орендної плати за землю в період з 13.02.2018 по 28.02.2020 включно в розмірі 238 051,44грн.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :08:005:0462) від 29.10.2019 за №4553/0/212-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1436 кв.м складає 5001372,60 грн.

Чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників.

Вказаний витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.10.2019 за №4553/0/212-19 є чинним, а відповідачем не оскаржувалось рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки землі або дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо внесення відомостей, визначених у зазначеному витязі.

При розрахунку заявлених вимог позивачем взято розмір (площу) земельної ділянки 1436кв.м, на якій у спірний період була розташована належні відповідачу на праві власності будівлі; 4% ставку орендної плати відповідно до рішення Кременчуцької міської ради від 21.04.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці»; понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.05.2012 «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 № 94-908 вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» та кількість днів користування земельною ділянкою у заявленому періоді.

Відповідач стверджує, що виходячи із загальної площі нерухомого майна, що у спірний період належало йому на праві власності, позивачем не доведено, що ним використовувалась земельна ділянка у площі сформованої земельної ділянки, проте вказані доводи відхиляються судом апеляційної інстанції за недоведеністю, оскільки спірна земельна ділянка є сформованим об`єктом цивільних прав ще з 2008 року, позивачем проведено обстеження земельної ділянки, а доказів іншого використання земельної ділянки відповідачем не доведено.

Фізичною особою-підприємцем Чернявським Костянтином Анатолійовичем не надано до матеріалів справи доказів звернення до Кременчуцької міської ради із відповідною заявою про розроблення проекту землеустрою та в подальшому його затвердження з метою формування земельної ділянки у меншому розмірі виключно в межах площі нерухомого майна.

Наданий до матеріалів справи витяг з рішення Кременчуцької міської ради від 30.06.2021 щодо відмови у розробленні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок не може бути прийнятий до уваги судом апеляційної інстанції оскільки, по-перше, вказаний документ не був предметом дослідження у суді першої інстанції, а по-друге, не стосується предмету доказування у даній справі з огляду на заявлений позивачем період нарахування безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідачем до місцевого господарського суду було надано висновок експерта № 52-20, складений 27.08.2020 за результатами проведення земельно - технічної експертизи земельної ділянки, розташованої в м.Кременчуці Полтавської області по вул. 29 вересня, 7, який був підготовлений для розгляду у справі №524/844/20 на замлвоення Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича.

Так, на вирішення експерта відповідачем було поставлено наступне питання: «Визначити розмір земельної ділянки, що використовується Чернявським Костянтином Анатолійовичем для експлуатації будівель та споруд, розташованих в м. Кременчуці Полтавської області по вул. 29 Вересня, 7».

У розділі «Висновки» викладено наступне: в дослідній частині та в додатку №1 д даного висновку експерта запропоновано розмір земельних ділянок площею 0,0325га та площею 0,0427га, що використовується Чернявським К.А. для експлуатації будівель та споруд, розташованих в м. Кременчуці Полтавської області по вул. 29 Вересня,7.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Положеннями ч. 3 ст. 98 ГПК України визначено, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

У відповідності до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленними статею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване у судовому рішенні.

Системний аналіз положень господарського процесуального законодавства свідчить, що суд у розумінні статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, при цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і їх належність, допустимість, достовірність оцінюється судом окремо, а їх вірогідність і взаємозв`язок - у сукупності.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити на тому, що у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України експертний висновок від 27.08.2020 №52-20 відповідає вимогам, встановленим процесуальним законом для засобів доказування, однак враховуючи зміст поставленого питаннч та характер викладених висновків, останні не є категоричними та мають ознаки ймовірнісних, що поряд з іншими матеріалами справи не може доводити факт використання відповідачем спірної земельної ділянки у заявлений позивачем період в розмірі іншому, аніж сформованому.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідний висновок експерта, складений на замовлення відповідача для подання до суду у справі №524/844/20, не був предметом дослідження судом у зазначеній справі; провадження у наведеній справі закрите у зв`язку з необхідністю розгляду спору в порядку господарського судочинства.

Таким чином, перевіривши надані відповідачем докази в обґрунтування доводів Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича щодо використання ним у період з 13.02.2018 по 28.02.2020 земельної ділянки у площі, що іншою, аніж сформована земельна ділянки, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що задовольняючи позовні вимоги органу місцевого самоврядування як власника земельної ділянки суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач у спірний період був власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою Полтавської області та державної реєстрації такого права, тобто доведеністю матеріалами справи факту користування відповідачем спірною земельною ділянкою у період з 13.02.2018 по 28.02.2020 без достатньої правової підстави, що свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 238 051,44грн суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі №917/204/21 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чернявського Костянтина Анатолійовича (вх. №3298 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі № 917/204/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі №917/204/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2022

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко