ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1026/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів", вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", вул. Івана Миколайчука, буд. 11 А, м.Івано-Франківськ, 76006

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", Бульвар Південний, буд. 31, кв.12, м. Івано-Франківськ, 76010

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про солідарне стягнення заборгованості за договором № 162/В/2020 про надання овердрафту від 07.04.2020 в розмірі 102 747, 92 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 94 611,66 грн, заборгованість по відсотках - 8 136, 26 грн,

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором №162/В/2020 про надання овердрафту від 07.04.2020 в розмірі 102 747, 92 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 94 611, 66 грн., заборгованість по відсотках - 8 136, 26 грн.

28.10.2021 Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

Після усунення недоліків позовної заяви, 30.11.21, суд ухвалою постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення на відповідь позивача та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень.

06.12.2021 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовної заяви вих.№1248/0-20 від 29.11.2021, в якій позивач зазначає про допущені в тексті позовної заяви описки та вносить уточнення щодо назв доданих до позовної заяви документів. Дана заява долучена судом до матеріалів справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд надіслав відповідачам рекомендованою кореспонденцією за їх місцезнаходженням, згідно даних ЄДРЮОФОПГФ: Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010; Товариству з обмеженою відповідальністю "Нонекс", вул. Івана Миколайчука, буд. 11 А, м. Івано-Франківськ, 76006; Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ").

Зазначена кореспонденція повернута до суду Укрпоштою. На конвертах прикріплено довідку ф.20, в якій зазначено підставу повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до положень господарського процесуального законодавства судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст.13 ГПК України).

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вказане, відповідачі належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі №909/1026/21.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Суд вказує про те, що відповідачі не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням. Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористались наданими їм процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачами відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" зобов`язань щодо сплати основного боргу та відсотках за користування грошовими коштами згідно умов договору №162/В2020 від 07.04.2020 про надання овердрафту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 102 747, 92 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 94 611, 66 грн., заборгованість по відсотках - 8 136, 26 грн. Також позов заявлено солідарно до поручителів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" згідно договорів поруки №162/В/2020/Р-1 від 07.04.2020, №162/В/2020/Р-2 від 07.04.2020, №162/В/2020/Р-3 від 07.04.2020 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", ОСОБА_1 , з цих же підстав.

Позиція відповідачів.

Відповідачі відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подали.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

07.04.2020 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (як банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" (як позичальником) укладено договір №162/В/2020 про надання овердрафту, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку, в межах встановленого максимального ліміту заборгованості, в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Згідно п. 2.1. договору, позивач надає відповідачу овердрафт, а відповідач приймає його на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості по Овердрафту 100 000 грн (п. 2.1.1.), процентна ставка 20% (п. 2.1.2.), строк дії Овердрафту включно до 06.04.2021 р. (п. 2.1.3.).

Відповідно до п. 3.2. договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів уроці), за ставкою, вказаною у п.2.1.2. цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту до терміну, вказаного у п.2.1.3. цього договору. У випадку надання і погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються.

Згідно з п. 4.1. договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу овердрафт у повному обсязі в порядку та в терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав прийняті на себе зобов`язання по договору, встановивши (надавши грошові кошти) на поточному рахунку відповідача ліміт заборгованості в розмірі 100 000 грн. Позичальник скористався наданим овердрафтом, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунках.

Позивачем направлено позичальнику лист - вимогу вих.№369/0-20 від 14.04.2021, в якому вимагає в 30-денний термін виконати порушене зобов`язання - повністю погасти прострочену заборгованість по договору.

Однак, відповідач, зобов`язання з повернення овердрафту не виконав, надані йому грошові кошти відповідно до кредитного договору №162/В/2020 про надання овердрафту від 07.04.20 банку не повернув. Також не сплатив банку нараховані проценти за користування коштами.

Відповідно до розрахунку станом на 20.10.2021 року заборгованість становить 102 747, 92 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 94 611, 66 грн., заборгованість по відсотках - 8 136, 26 грн.

Пунктом 4.3. передбачено, що повернення овердрафту, сплата процентів та інших платежів за цим договором може здійснюватися третіми особами, в тому числі, але не виключно, поручителями.

З метою забезпечення виконання відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" зобов`язань за договором, було укладено наступні договори поруки:

- №162/В/2020/Р-1 від 07.04.2020 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (як кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нонекс" (як поручителем).

- №162/В/2020/Р-2 від 07.04.2020 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (як кредитором) та ОСОБА_1 (як поручителем).

- №162/В/2020/Р-3 від 07.04.2020 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" (як кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ" (як поручителем).

Відповідно до умов п.1.1. вказаних договорів, порукою за цими договорами забезпечується належне виконання позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" основного зобов`язання (договору №162/В2020 від 07.04.2020 про надання овердрафту) у повному обсязі.

Згідно п. 1.2. договорів поруки, безпосередні обсяг, розмір, порядок і умови виконання основного зобов`язання визначаються відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням усіх додаткових договорів/угод і додатків до нього, які укладені та/або будуть укладені в майбутньому.

Відповідно до п.1.3. договорів, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором.

Пунктом 1.4. договорів передбачено, що поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність за належне виконання позичальником основного зобов`язання.

Згідно п. 2.8. договорів, поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 (семи) банківських днів з дати надіслання йому вимоги кредитора. При цьому, вимога кредитора вважається такою, що отримана поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим чи цінним листом на поштову адресу або на адресу електронної пошти поручителя, зазначені в цьому договорі, або повідомлені поручителем додатково, або вручена йому особисто.

Судом встановлено, що договір №162/В2020 від 07.04.2020 про надання овердрафту та договори поруки №162/В/2020/Р-1 від 07.04.2020, №162/В/2020/Р-2 від 07.04.2020, №162/В/2020/Р-3 від 07.04.2020, підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Листами-вимогами від 14.04.2021 № 370/0-14, від 14.04.2021 № 371/0-14, від 14.04.2021 №372/0-14, банк звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", ОСОБА_1 , у яких повідомив про необхідність погашення ними як поручителями заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" за договором №162/В2020 від 07.04.2020 про надання овердрафту.

Однак, відповідачі зазначених вимог не виконали, докази оплати заборгованості у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, для відновлення порушених прав та законних інтересів банк звернувся до суду із позовом про стягнення повернення кредитної заборгованості та заборгованості за відсотками.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управленою стороною.

В силу вимог ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З зазначених норм права вбачається, що позивач правомірно звернувся з даним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", у відповідності до норм права, порушення прав позивача підтверджується наданими та долученими до матеріалів справи доказами.

Щодо договорів поруки, суд зазначає, що останні укладені кредитором і поручителями в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З приводу участі відповідача ОСОБА_1 у даній справі як фізичної особи, суд зазначає наступне.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк Львів як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України.

Таким чином, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, немає значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2526/18, від 20.11.2019 у справі № 910/9362/19, від 14.04.2020 у справі № 295/5047/18.

Частиною 1 ст. 618 ЦК України передбачено, що боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця" належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором №162/В/2020 від 07.04.2020 у частині своєчасного повернення коштів та процентів за користування ними, вимоги банку про погашення заборгованості залишися без задоволення відповідачами-поручителями, суд дійшов висновку, що заборгованість за даним договором підлягає солідарному стягненню з відповідачів у судовому порядку.

Таким чином, заявлені вимоги про стягнення 102 747, 92 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 94 611, 66 грн, заборгованість по відсотках - 8 136, 26 грн, є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України та враховуючи те, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, судовий збір покладається на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 2, 53, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 102 747, 92 грн - задоволити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010 (ідентифікаційний код 40018867), Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", вул. Івана Миколайчука, буд. 11 А, м. Івано-Франківськ, 76006 (ідентифікаційний код 39906158) , Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010 (ідентифікаційний код 37794233), ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 94611 (дев`яносто чотири тисячі шістсот одинадцять) грн 66 коп. основного боргу, 8136 (вісім тисяч сто тридцять шість) грн 26 коп. боргу по відсотках.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Торговиця", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010 (ідентифікаційний код 40018867) 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 50 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нонекс", вул. Івана Миколайчука, буд. 11 А, м. Івано-Франківськ, 76006 (ідентифікаційний код 39906158) 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 50 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговиця-ІФ", Бульвар Південний, буд. 31, кв. 12, м. Івано-Франківськ, 76010 (ідентифікаційний код 37794233) 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 50 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 50 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.01.2022

Суддя Л. М. Неверовська