ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року Черкаси справа №925/950/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ»

до Приватного сільськогосподарського підприємства «КАНЮКІВСЬКЕ»

про стягнення 39647,13 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «КАНЮКІВСЬКЕ», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла, у зв`язку з неналежним виконанням останнім договору поставки №2 від 18.01.2021 у розмірі 39647,13 грн з яких: 37812,04 грн сума основного боргу, 335,95 грн інфляційні втрати, 284,12 грн три відсотки річних, 1215,02 пені та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного договору позивач виконав узяті на себе зобов`язання та передав відповідачу товар на загальну суму 199 865,06 грн, проте відповідач у свою чергу належним чином узяті на себе зобов`язання не виконав, поставлений товар оплатив частково у сумі 162 053,02 грн, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку останній просить стягнути у судовому порядку разом із інфляційними витратами, пенею та трьома відсотками річних у примусовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.07.2021 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановив строк для подання заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 03.09.2021, позивачу встановлено строк на подачу відповіді на відзив відповідача на позов не пізніше 20.08.2021.

04.08.2021 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат за вих.№311-7 від 31.07.2021, у якій зазначив, що після звернення позивача до суду відповідачем 21.07.2021 сплачено на користь позивача 37812,04 грн основного боргу, що підтверджується наданою суду випискою Акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль». Оскільки відповідач повністю погасив суму основного боргу, то позивач просить суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача на свою користь 335,95 грн інфляційних втрат, 284,12 грн три відсотки річних, 1215,02 пені та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3500,14 грн, суму сплаченого податку з доходу фізичної особи при виплаті гонорару у розмірі 782,64 грн, військовий збір у сумі 65,22 та ЄСВ у сумі 956,56 грн.

16.08.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість у сумі 37812,04 грн була сплачена на користь позивача згідно з платіжним дорученням №2687 від 21.07.2021. Заборгованість за поставлений товар виникла, у зв`язку з поставкою чергової партії товару без попереднього замовлення, тобто з порушення пункту 3.1 договору, тому терміни оплати відповідачем не могли бути дотриманні. За доводами відповідача на даний час розрахунок з позивачем за поставлений товар проведено у повному обсязі, тому у зв`язку з відсутністю спору просить суд припинити провадження.

Відзив прийнятий судом до розгляду.

08.09.2021 від позивача до суду найшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що суму основного боргу відповідач сплатив на користь позивача вже після звернення останнього до суду із відповідним позовом. Позивач вже звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення суми основного боргу. У відзиві відповідач визнав вимоги позивача та зазначив, що 21.07.2021 ним було сплачено на користь позивача суму основної заборгованості. Водночас, на думку позивача, у суду відсутні підстави для припинення провадження, оскільки на момент звернення позивача до суду основний борг існував, крім цього зараз існує заборгованість зі сплати інфляційних витрат, 3 % річних та пені, які мають бути відшкодовані позивачу за рахунок позивача.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог за вих.№311-7 від 31.07.2021 зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведені положення Кодексу суд, вважає, що подання заяви про зменшення позовних вимог відповідає його праву, відтак, суд розглядає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» з врахуванням заяви останнього, а саме про стягнення з відповідача 335,95 грн інфляційних втрат, 284,12 грн три відсотки річних, 1215,02 пені та відшкодування судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» (постачальник) та Приватним сільськогосподарським підприємством «КАНЮКІВСЬКЕ» (покупець) було укладено договір поставки №2 (далі договір). За умовами цього договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю певний товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору (пункт 1.1 договору).

Предметом постачання є ветеринарні препарати (далі - товар). Ціна на товар вказується у рахунку-фактурі, яка є невід`ємною частиною договору. Передача Товару від постачальника покупцю здійснюється на основі довіреностей від покупця та підтверджується видатковими накладними, які є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.2 договору).

У зв`язку з тим, що неможливо наперед визначити кількість, асортимент товару, сторони домовились про те, що вказані обов`язкові умови цього договору визначатимуться за узгодженням сторін безпосередньо перед замовленням товару, що є у наявності у постачальника, та відображатимуться у видатковій накладній (пункт 1.3 договору).

Кількість та асортимент товару передбачається у видаткових накладних на кожну окрему поставку (пункт 2.1 договору).

Товар повинен бути поставлений покупцю не пізніше 10 днів після замовлення покупцем. Покупець відправляє факсимільним зв`язком або електронною поштою замовлення з обов`язковим зазначенням асортименту, кількості товару, його отримувача та терміну поставки. Рахунок-фактура від постачальника на партію товару є підтвердженням до виконання замовлення покупця, та відправляється факсимільним зв`язком на адресу покупця у термін 2 робочих днів з дня отримання заявки (пункт 3.1 договору).

Ціна товару вказується у рахунках-фактурі і вказується у видаткових накладних. Ціна формується у національній валюті України. Загальна вартість даного договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього договору згідно з видатковими накладними, що є невід`ємними частинами даного договору (пункти 4.1 та 4.2 договору).

Розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється у безготівковому порядку у національній валюті України за передоплатою, або протягом 14 днів з момент отримання товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який визначений у цьому договору (пункт 5.1 договору).

Датою постачання товару вважається дата відвантаження товару зі складу постачальника, що підтверджується видатковою накладною (пункт 6.1 договору).

Претензії, щодо кількості та якості прийнятої продукції приймаються постачальником протягом 3 робочих днів у вигляді відповідного повідомлення засобами факсимільного або електронного зв`язку (пункт 6.7 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року (пункт 7.1 договору).

За порушення умов даного договору винна сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього договору (пункт 8.1 договору).

За невиконання визначених цим договором умов, що є застосовним до цього договору, до винуватої сторони застосовуються штрафні санкції: пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ, діючих на момент прострочених платежів, або від суми прострочених поставок за кожний день прострочень (пункт 8.4 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін по справі та скріплений відповідними печатками підприємств.

На виконання умов договору у період з 19.01.2021 до 14.05.2021 позивач поставив відповідачу товару на загальну суму 199865,06 грн, що підтверджується видатковими накладними: №3 від 19.01.2021 на суму 39934,25 грн, №6 від 08.02.2021 на суму 18520,22 грн, №9 від 10.02.2021 на суму 24624,00 грн, №12 від 17.02.2021 на суму 387,00 грн, №;19 від 12.03.2021 на суму 4813,55 грн, №26 від 09.04.2021 на суму 58486,80 грн, №35 від 11.05.2021 на суму 49406,54 грн, №38 від 14.05.2021 на суму 3692,70 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін за договором та скріплені відповідними печатками підприємств.

За поставлений товар у період 08.02.2021 до 14.07.2021 відповідач розрахувався частково, сплативши на користь позивача 162 053,02 грн, що підтверджується випискою з рахунку позивача у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль».

Станом на час звернення позивача з цим позовом до суду заборгованість відповідача становила 37812,04 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача у примусовому порядку разом із інфляційними витратами, 3% річними та пенею.

Водночас, після звернення позивача з позовом до суду відповідач сплатив основну заборгованість у розмірі 37812,04 грн, у зв`язку з чим позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду. У заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 335,95 грн інфляційних втрат, 284,12 грн три відсотки річних, 1215,02 пені та відшкодувати судові витрати.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання укладеного між сторонами умов договору поставки, позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 199 865,06 грн, за який покупець розрахувався частково.

Судом також встановлено та визнано обома учасниками справи, що на час звернення позивача з цим позовом до суду (20.07.2021 дата реєстрації позовної заяви у Господарському суді Черкаської області) у відповідача існувала заборгованість у розмірі 37812,04 грн, яка була сплачена після звернення позивача до суду згідно з платіжним дорученням №2687 від 21.07.2021.

Щодо заперечень відповідача в частині несвоєчасного розрахунку, у зв`язку з поставкою чергової партії товару без попереднього замовлення, то суд зазначає, що умовами договору сторони визначили, що відповідач мав оплатити товар протягом 14 днів з моменту отримання товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Оскільки відповідач прийняв поставлений товар, отже, у силу наведених правових норм після його отримання від постачальника, у відповідача виник обов`язок з оплати його вартості протягом 14 днів.

Відсутність претензій відповідача щодо недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (стаття 216 Господарського Кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (статті 217, 218 Господарського Кодексу України).

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як зазначено вище, у порушення умов укладеного між сторонами договору, покупець своєчасно не розрахувався за отриманий товар, що свідчить про неналежне виконання господарського зобов`язання останнім.

Відповідальність за несвоєчасну оплату товару передбачена договором у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 8.4 договору).

На підставі наведених положень позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 1215,02 грн, з урахуванням дати кожної поставки товару за накладними №3 від 19.01.2021, №6 від 08.02.2021, №26 від 09.04.2021, №35 від 11.05.2021, № 38 від 14.05.2021 та строком їх оплати, який визначений пунктом 5.1 договору.

Судом за допомогою калькулятору програми Ліга-Закон перевірений розрахунок позивача та встановлено, що він зроблений вірно, період, за який позивач нарахував пеню відповідачу, не перевищує шести місяців від дня коли кожна поставка товару мала бути оплачена відповідачем, відтак вимога про стягнення пені підлягає до задоволення у заявленому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених положень статті 625 Кодексу позивач нарахував відповідачу 284,12 грн річних за період прострочення з 03.02.2021 до 16.07.2021 та 335,95 грн інфляційних витрат, які також просить стягнути з останнього.

Судом перевірений розрахунок позивача з врахуванням наведених вище положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування та встановлено, що розмір інфляційних витрат та 3% річних за період прострочення оплати за поставлений товар становить 284,12 грн річних та 335,95 грн інфляційних, отже вимога про їх стягнення підлягає до задоволення у таких розмірах.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» до Приватного сільськогосподарського підприємства «КАНЮКІВСЬКЕ» підлягають до задоволення.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Позивачем заявлено, що ним понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3500,14 грн, а також 782,64 грн податку з доходу фізичної особи при виплаті гонорару, 65,22 грн військового збору та 956,56 грн суми єдиного соціального внеску. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивач подав суду разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог, а подано докази на понесення цих витрат.

Розглянувши докази надані позивачем, суд вважає за необхідне зазначити, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього Кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Представником у суді може бути адвокат.

У пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Для цілей розподілу судових витрат у статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог, позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви 2270,00 грн; витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою 3500,14 грн, податок з доходу фізичної особи при виплаті гонорару 782,64 грн, військовий збір 65,22 грн та сума єдиного соціального внеску 956,56 грн.

На підтвердження витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачем надано суду договір про надання правової допомоги №14/07 від 14.07.2021, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» (клієнт) та адвокатом Штерле Валерієм Миколайовичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №1610 від 23.11.2017.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги №14/07 від 14.07.2021, сторони обумовили, що предметом договору є надання адвокатом клієнту правових послуг щодо підготування документів до суду з метою стягнення заборгованості з боржника клієнта Приватного сільськогосподарського підприємства «КАНЮКІВСЬКЕ», а також представництво та захист інтересів клієнта у суді.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального Кодексу України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального Кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

Крім того, Верховний Суд зазначає, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Умовами договору про надання правової допомогу №14/07 від 14.07.2021 передбачено, що за надання послуг клієнт сплачує адвокату гонорар (оплата вартості послуг), що становлять вартість послуг, у розмірі, у порядку і строк встановлені договором.

Пунктом 2.1 договору про надання правової допомогу №14/07 від 14.07.2021 сторони визначили, що вартість послуг (гонорар), передбачених у пункті 1.1.1 цього договору, складає 3500,00 грн без урахування податку на доходи та інших обов`язкових платежів, які має утримати клієнт при виплаті коштів.

У пункті 2.3 договору про надання правової допомогу №14/07 від 14.07.2021 сторони узгодили, що оплата вартості послуг (винагороди) визначеної у пункті 2.1 цього договору, здійснюється клієнтом після підписання сторонами договору, у якості 100% попередньої оплати (авансу), протягом трьох робочих днів з дати направлення адвокатом відповідного рахунку (сканованої копії) на адресу електронної пошти клієнта зазначеної у договорі, у безготівковій формі, шляхом банківського перекату грошових коштів на рахунок адвоката, зазначений у цьому договорі. Оплата відповідного рахунку клієнтом є підтвердженням готовності клієнта на отримання послуг.

Згідно з платіжним дорученням №164 від 16.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» перерахувало на рахунок адвоката Штерле В.М. 3500,14 грн згідно з пунктом 2.1 договору про надання правової допомогу №14/07 від 14.07.2021, у призначенні платежу вказано: оплата по договору послуг за липень 2021 року.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено вище судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Отже, оскільки у договорі сторони визначили розмір гонорару адвоката, а відповідачем не надано суду будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позовні вимоги задоволені повністю, відтак суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 3500,14 грн. Крім того, до відшкодування також підлягає сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Стосовно розподілу витрат позивача, пов`язаних зі сплатою податку з доходу фізичної особи при виплаті гонорару, військового збору та сплатою єдиного соціального внеску слід зазначити, що вказані витрати не входять до переліку витрат пов`язаних із розглядом справи, які наведені у статті 123 Господарського процесуального кодексу України, а тому у суду відсутні правові підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «КАНЮКІВСЬКЕ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ВЕТ» 335,95 грн інфляційних втрат, 284,12 грн три відсотки річних, 1215,02 пені, 3500,14 грн витрат на правничу допомогу та 2270,00 судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко