номер провадження справи 28/167/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 Справа № 908/3327/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи:

за позовом заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, - Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд 37-В)

до відповідача фермерського господарства «СП» (юридична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка; фактична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка, вул. Суворова, буд. 145)

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, - Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з позовом до відповідача фермерського господарства «СП» про стягнення 281.606,54 грн, які складаються з 100.000,00 грн заборгованості, 25.353,42 грн пені, 136.033,94 грн інфляційних втрат та 20.219,18 грн 3% річних.

В обґрунтування підстави для звернення з позовом до суду прокурор зазначив неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення грошових коштів, які надані відповідачу на підставі договору №22 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 30.09.2009. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, приймаючи до уваги умови договору та приписи діючого законодавства, боржнику нарахована пеня за період прострочення з 02.01.2015 по 02.07.2015, 3% річних за період прострочення з 02.01.2015 по 28.09.2021 та інфляційні втрати за період з січня 2015 по вересень 2021 (включно)

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/3327/21, присвоєно справі номер провадження 28/167/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 22.12.2021.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання письмового відзиву до суду із зазначенням своєї правової позиції щодо заявленого позивачем позову. Будь-яких заперечень, письмових пояснень з боку відповідача до суду не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15.12.2021 на адресу суду від Запорізького відділення Укрдержфонду підтримки фермерських господарств надійшли письмові пояснення, в яких було зазначено про допущення описки щодо зазначення дати договору в платіжному дорученні №12 від 13.10.2009 в графі призначення платежу. Повідомлено, що позивачем згідно платіжного доручення №12 від 13.10.2009 перераховано грошові кошти у сумі 100.00,00 грн на розрахунковий рахунок ФГ «СП» саме на виконання зобов`язань, що виникли між Запорізьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та ФГ «СП» на підставі договору №22 від 30.09.2009. Зазначене підтверджується оригіналом виписки щодо перерахування та копією зазначеної виписки, наданої Управлінням Державної казначейської служби в Олександрівському районі Запорізької області. Зауважено про відсутність інших договорів між Запорізьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та ФГ «СП». Підтримав заявлені прокурором позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Цього ж дня судом отримані письмові пояснення заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області, в яких аналогічно зазначено про допущену технічну описку щодо зазначення дати договору в платіжному дорученні №12 від 13.10.2009 в графі призначення платежу.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 21.01.2022.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 19.01.2022.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Фермерське господарство «СП» 30.09.2009 уклали договір № 22 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 договору Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі ФГ «СП» в сумі 100 000 грн, а ФГ «СП» зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути зазначену суму фінансової підтримки у строк та на умовах, що визначені ним договором.

Згідно з п. 2 договору на підставі довідки, виданої конкурсною комісією для укладання договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 25 вересня 2009 року, та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2008 р.), Порядку та умов проведення конкурсу для надання фінансової підтримки фермерським господарствам на поворотній основі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 30.03.2007 № 229, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 18.04.2007 за № 383/13650, фінансова підтримка (допомога) на поворотній основі надається для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, виробництва та переробки сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. 3.2.1 договору Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язане надати, по ходу надходжень коштів з державного бюджету, у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суму фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі на поточний рахунок фермерського господарства, відкритий у банківській установі.

Фермерське господарство зобов`язано у місячний термін з моменту отримання коштів надати Запорізькому відділенню документи, що підтверджують цільове використання коштів фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі. Повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Запорізькому відділенню згідно з встановленим графіком: до 31 грудня 2014 року в сумі 100 000,00 грн (п. 3.4.1, 3.4.2 договору).

Пунктом 7.2 договору встановлено, що цей договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки (допомоги) та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором.

На виконання умов договору Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств перерахувало відповідачу обумовлену грошову суму в розмірі 100 000,00 грн, про що свідчить платіжне доручення №12 від 13.10.2009.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманих грошових коштів не виконав, чим порушив умови договору.

З метою досудового врегулювання спору 14.06.2021 на адресу відповідача була надіслана претензія №85з вимогою повернути отримані грошові кошти, сплатити інфляційні втрати та 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання.

Повторно претензія №53-08/193 була надіслана відповідачу 28.09.2021.

Претензії залишені відповідачем без реагування, грошові кошти в добровільному порядку не повернуті, нараховані компенсаційні санкції не сплачені.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №22 від 30.09.2009 стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За правовою природою укладений між сторонами (позивачем та відповідачем) Договір є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 цієї статті).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів на загальну суму 100.000,00 грн.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.4.2 договору сторонами визначений строк повернення коштів фінансової допомоги 31 грудня 2014 року.

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пункту 3.4.2 договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання згідно договору на момент розгляду справи є таким, що настав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача грошових коштів у розмірі 100.000,00 грн.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків повернення грошових коштів (фінансової допомоги) прокурор, враховуючи положення п. 5.2 договору, просив стягнути пеню у розмірі 25.353,42 грн. за період прострочення з 02.01.2015 по 02.07.2015.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 договору встановлено, за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство сплачує Запорізькому відділенню пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України, умови договору №22 від 30.09.2009 та додані матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про стягнення суми пені у розмірі 25.353,42 грн за період прострочення з 02.01.2015 по 02.07.2015 (182 дні) заявлені правомірно.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 20,219,18 грн за період з 02.01.2015 по 28.09.2021 та інфляційні втрати у розмірі 136.0,33,94 грн за період з січня 2015 по вересень 2021 року (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про стягнення 3% річних за період з 02.01.2015 по 28.09.2021 у розмірі 20.219,18 грн та інфляційні втрати за період прострочення з січня 2015 по вересень 2021 (включно) у розмірі 136.033,94 грн заявлені правомірно та задовольняються судом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Прокурор документально підтвердив наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів фінансової підтримки, правомірність нарахування штрафних санкцій та застосування положень ст. 625 ЦК України.

Відповідач доказів виконання зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення коштів фінансової підтримки в рамках договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №22 від 30.09.2009 суду не надав. Викладені у позові обставини не спростовував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у розмірі 4224,10 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин, - Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до відповідача фермерського господарства «СП» про стягнення 281.606,54 грн задовольнити.

2. Стягнути з фермерського господарства «СП» (юридична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка; фактична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка, вул. Суворова, буд. 145, ідентифікаційний код 32167309) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ідентифікаційний код 20029342) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд 37-В, ідентифікаційний код 25490940, розрахунковий рахунок IBAN UA0016544, код банку МФО 820172, назва банку: Держказначейська служба України, м. Київ, ГУДКСУ у м. Київ, призначення платежу: часткове повернення зворотної фінансової допомоги відповідно до договору №22 від 30.09.2009) заборгованість у розмірі 100.000,00 грн (сто тисяч грн. 00 коп.), пеню у розмірі 25.353,42 грн (двадцять п`ять тисяч триста п`ятдесят три грн. 42 коп.), 3% річних у розмірі 20.219,18 грн. (двадцять тисяч двісті дев`ятнадцять грн. 18 коп.), інфляційні втрати у розмірі 136.033,94 грн (сто тридцять шість тисяч тридцять три грн. 94 коп.). Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з фермерського господарства «СП» (юридична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка; фактична адреса: 70627, Запорізька область, Пологівський район, с. Федорівка, вул. Суворова, буд. 145, ідентифікаційний код 32167309) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя (вул. Якова Новицького, 5, м. Запоріжжя, 69035, розрахуноквий рахунок: №UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 4224,10 грн (чотири тисячі двісті двадцять чотири грн. 10 коп.). Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 січня 2022 року.

Суддя О.В. Федорова