УХВАЛА

м. Київ

12.01.2022Справа № 910/403/22

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову до подання позовної заяви,

Особи, що можуть отримати статус учасників справи:

1. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (кредитор)

Суддя Ломака В.С.

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви (заяви про неплатоспроможність), в якій просив суд заборонити ПАТ АБ "Укргазбанк", приватному виконавцю Кісельовій В.В. та ДП "СЕТАМ" вчиняти дії, спрямовані на продаж квартири (або її часток), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити приватному виконавцю Кісельовій В.В. стягнення у виконавчому провадженні ВП 64131918 та ВП 64131454; зупинити продаж майна шляхом заборони проведення торгів ДП "СЕТАМ" по лотам 504364 та 504365.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття вищенаведених заходів забезпечення, ОСОБА_1 посилався на те, що він разом зі своїм сином ОСОБА_2 постійно проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є власниками цієї квартири, кожному з яких належить Ѕ частина означеного об`єкта нерухомості. Вказана квартира, передана в іпотеку ВАТ АБ "Укргазбанк" на підставі укладеного між банком, заявником та його сином ОСОБА_2 договору іпотеки без оформлення заставної № 171/2008, є єдиним місцем мешкання іпотекодавців. Водночас рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16.05.2012 року в справі № 22-2690/5403/2012 апеляційну скаргу ПАТ АБ "Укргазбанк" на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.01.2012 року задоволено частково та вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором від 04.08.2008 року № 171/2008 в сумі 107 167,19 дол. США та 122 118,81 грн., а також у межах вартості предмета іпотеки звернено стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 45,90 м2, жилою площею 29,80 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною 90 % від вартості предмету іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності. На примусове виконання вищенаведеного судового рішення приватним виконавцем Кісельовою В.В. відкрито виконавчі провадження ВП № 64131918 та ВП № 64131454 та вчинено дії, направлені на забезпечення продажу ДП "СЕТАМ" належної заявнику та його синові квартири на електронному аукціоні (лоти № 504364 та № 504365), проведення якого заплановано на 14.01.2022 року.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вказав про наявність у нього наміру звернутися до суду із заявою про неплатоспроможність, тоді як у разі відкриття провадження у відповідній справі за його заявою на спірну квартиру стягнення не розповсюджуватиметься (у разі визнання заявника банкрутом), або зазначена нерухомість не буде реалізована після досягнення між ОСОБА_1 та кредитором (ПАТ АБ "Укргазбанк") згоди щодо умов відновлення платоспроможності боржника та погашення наявної в нього перед банком заборгованості шляхом розстрочення платежів.

Беручи до уваги виникнення у заявника грошових зобов`язань перед кредитором та неможливість їх виконання, наявність у ОСОБА_1 права та дійсного наміру на звернення до суду із заявою про неплатоспроможність, зважаючи на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним місцем мешкання заявника та його сина, ОСОБА_1 в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову наголошував, що невжиття запропонованих ним заходів зумовить фактичне відчуження вищенаведеної нерухомості за результатами проведення торгів на користь третіх осіб та неможливість захисту прав заявника як позивача у заяві про неплатоспроможність і належного виконання судового рішення у відповідній справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (єдиний унікальний номер судової справи - 910/403/22) передано на розгляд судді Ломаці В.С.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року в справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Разом із тим, пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається, зокрема, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Як було зазначено вище, в обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував про наявність у нього наміру звернутися до суду із заявою про неплатоспроможність, а в якості нормативно-правових підстав для задоволення відповідних вимог заявник посилався на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Зміст вищенаведених положень свідчить про те, що відкриття провадження у справі про банкрутство зумовлює перебування боржника в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, передбачає застосування принципу концентрації усіх спорів боржника у справі про банкрутство, тоді як спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до статі 8 Кодексу України з процедур банкрутства справи про банкрутство розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, фізичної особи або фізичної особи - підприємця.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Системний аналіз вищенаведених приписів разом з положеннями пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що заява про забезпечення позову (заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) до подання позовної заяви (заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову (заяви), та повинна розглядатися судом (складом суду), який має відповідну спеціалізацію.

Згідно з пунктом 1 Розділу I Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів господарського суду міста Києва від 14.09.2015 року № 17 (із змінами, внесеними рішеннями зборів суддів від 01.02.2018 року № 3, від 20.11.2018 року № 10, від 08.10.2020 року № 6, від 01.07.2021 року № 1) (далі - Засади), розподіл судових справ між суддями здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні, закінчення терміну повноважень судді, а також в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

У Господарському суді міста Києва запроваджено спеціалізацію суддів з розгляду таких категорій справ:

- за заявами про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом;

- у спорах між господарюючими суб`єктами та з інших підстав (загальна);

- пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності, дотримання антимонопольного законодавства.

Персональна спеціалізація суддів затверджується Зборами суддів.

У той же час, згідно з рішенням зборів суддів господарського суду міста Києва від 28.05.2020 року № 4 суддя Ломака В.С. не входить до складу колегії суддів з розгляду справ зі спорів про банкрутство, тобто у судді Ломаки В.С. відсутня спеціалізація з розгляду справ зі спорів, що пов`язані з банкрутством, а також відповідно і заяв про забезпечення позову в таких справах.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з частиною 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Враховуючи те, що автоматизований розподіл заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (єдиний унікальний номер судової справи - 910/403/22) здійснено без урахування персональної спеціалізації суддів, затвердженої зборами суддів господарського суду міста Києва, суд у складі судді Ломаки В.С. на підставі пункту 4 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про необхідність заявити самовідвід від розгляду справи № 910/403/22 (заяви про забезпечення позову).

За умовами частин 1, 9 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до частини 1 статті 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Враховуючи, що категорія спору в справі № 910/403/22 не віднесена до спеціалізації судді Ломаки В.С., самовідвід судді Ломаки В.С. є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (єдиний унікальний номер судової справи - 910/403/22) підлягають передачі уповноваженому працівнику господарського суду міста Києва для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Самовідвід судді Ломаки В.С. від розгляду справи № 910/403/22 (заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову) задовольнити.

2. Матеріали справи № 910/403/22 (заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову) передати уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (12.01.2022) та не підлягає оскарженню.

Суддя В.С. Ломака