ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2022 Справа №905/1794/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Приватного підприємства Фірма Азовмедфарм, м.Маріуполь, Донецька область

про звільнення та повернення нежитлового приміщення

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до відповідача Приватного підприємства Фірма Азовмедфарм, м.Маріуполь, Донецька область, про звільнення нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м.Маріуполь, вул. Пашковського, 36, загальною площею 23,2 кв.м. та повернення його за актом прийому-передачі протягом 30 днів з дати набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що відповідач в порушення умов підпункту і) пункту 3.2. договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відносяться до комунальної власності м.Маріуполя №3117-Л від 01.06.2018, без будь-яких правових підстав незаконно продовжує користуватися майном комунальної власності - нежитловим приміщенням загальною площею 23,2 кв.м., за адресою: м.Маріуполь, вул. Пашковського, 36.

Ухвалою від 05.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.11.2021.

02.11.2021 на електрону адресу суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання 02.11.2021 без участі його представника.

Ухвалою від 02.11.2021 підготовче засідання відкладено на 23.11.2021.

Ухвалою від 23.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів з наступного дня після закінчення шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 21.12.2021.

Ухвалою за результатами підготовчого засідання 21.12.2021 закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 17.01.2022.

Представники сторін у судове засідання 17.01.2022 не з`явилися; про місце, дату та час слухання справи сторони були повідомленні належним чином. Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не наданий. Будь-яких заяв (клопотань) щодо продовження або поновлення процесуальних строків, в тому числі на подання відзиву, до суду не надходило.

Ухвали суду у даній справі, надіслані відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його адресу вказану у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також, суд зазначає, що ПП «Фірма Азовмедфарм» не внесено змін щодо своїх відомостей про реєстрацію (місцезнаходження).

Водночас, законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним зареєстрованим місцезнаходженням) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження фізичної особи-підприємця/юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу-підприємця/юридичну особу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвал суду у даній справі відповідачем та повернення їх копій до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто його власною волею.

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду, а тому не може свідчити про неправомірність його дій (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

11.03.2010 між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та Приватним підприємством «Фірма «Азовмедфарм» був укладений договір №2183-О на довгострокову оренду нежитлового приміщення, за умовами пункту 1.1. якого на підставі заяви орендаря від 28.01.2010 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 23,20 кв.м. враховуючи площі загального користування, розташоване за адресою: місто Маріуполь, вулиця Пашковського, 36 на земельній ділянці, яка знаходиться у розпорядженні міської ради, а саме: Літ. Б-4, приміщення №3 (три), кімната №62, 1 поверх, для використання під аптечний пункт.

Відповідно до пункту 2.1. договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням наступає на підставі договору на право довгострокової оренди нежитлового приміщення міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення.

За умовам пункту 2.2. договору передача приміщення в оренду не дає орендарю права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається Маріупольська міська рада, а орендар володіє та користується ним на протязі терміну оренди.

Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (пункт 2.3. договору).

Цей договір набирає сили з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації і діє до 11 березня 2018 року (пункт 7.1. договору).

11.03.2010 Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та Приватним підприємством «Фірма «Азовмедфарм» підписаний акт №6271 прийому-передачі нежитлового приміщення в будинку 36 по вул.Пашковського, згідно з яким Управління міського майна Маріупольської міської ради на підставі договору оренди №2188-О від 11.03.2010 зі строком дії до 11.03.2018, передало, а Приватне підприємство «Фірма «Азовмедфарм» в особі директора прийняло нежитлове приміщення загальною площею 23,20 (9,5+23,7) кв.м., розташоване 1 поверх, Літ. Б-4, кім. №3, каб. №62, у будинку 36 по вул.Пашковського.

Позивач зазначає, що 13.06.2018 Маріупольською міською радою отримано звернення від Приватного підприємства «Фірма «Азовмедфарм» про продовження строку дії договору оренди №2183-О від 11.03.2010. За результатами вказаного звернення наказом директора Департаменту міського майна від 17.07.2018 №182 встановлено відновлення нарахування Приватному підприємству «Фірма «Азовмедфарм» орендної плати з 12.03.2018 за нежитлове приміщення по вул.Пашковського, 36, загальною площею 23,20 кв.м.

01.06.2018 між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець, позивач у справі) та Приватним підприємством «Фірма «Азовмедфарм» (орендар, відповідач у справі) був укладений договір №3117-Л оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя, за умовами пункту 1.1. якого на підставі наказу по департаменту міського майна від 17.07.2018 за №182 «Про відновлення нарахування орендної платні» орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м.Маріуполь, вул.Пашковського, 36, загальною площею 23,20 кв.м., (Літ. Б-4, 1 поверх, приміщення №3, кімната 62 + місця загального користування) згідно технічного паспорту БТІ для використання під аптечний пункт.

Відповідно до пункту 2.1. договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою), здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

За умовам пункту 2.2. договору передача приміщення (будівлі, споруди) в оренду не дає орендарю права власності на це приміщення (будівлю, споруду). Власником орендованого приміщення (будівлі, споруди) залишається Маріупольська міська рада, а орендар володіє та користується ним протягом терміну оренди.

Приміщення (будівля, споруда) вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (пункт 2.3. договору).

У випадку самовільного звільнення орендарем переданого йому нежитлового приміщення (будівлі, споруди), приміщення (будівля, споруда) вважається поверненим з моменту складання орендодавцем відповідного акту (пункт 2.4. договору).

Пунктом 3.2. договору визначено, зокрема, обов`язок орендаря у випадку припинення дії цього договору негайно повернути об`єкт оренди орендодавцю, підписавши у 7-денний строк акт прийому-передачі.

Згідно з пунктом 7.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01 червня 2018р. по 30 квітня 2021р.

Положеннями пункту 7.3. договору передбачено, що дострокове розірвання договору допускається за згодою Сторін. Орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору та вимагати від Орендаря повернення орендованого нежитлового приміщення (будівлі, споруди), вказаного у п.1 цього договору, якщо Орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців поспіль, або іншим чином порушує суттєві умови договору. У випадку відмови Орендодавця від Договору, договір є розірваним з моменту отримання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

У випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається продовженим на той же термін іі на тих же самих умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір продовжується і в подальшому (пункт 7.5. договору).

Дія договору припиняється у випадку: а) закінчення терміну дії договору, на який він був укладений; б) загибелі об`єкта оренди; в) розірвання договору у порядку, передбаченому чинним законодавством та цим договором; г) банкрутства орендаря; д) приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); є) ліквідації орендаря (пункт 7.7. договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та застережень, скріплений печатками.

Відповідно до пункту 1 рішення Маріупольської міської ради №6/43-5016 від 30.12.2014 Управління міського майна Маріупольської міської ради перейменовано з 01.02.2015 в Департамент міського майна Маріупольської міської ради. Пунктом 9 вказаного рішення затверджено Положення про Департамент міського майна Маріупольської міської ради, згідно з абз.2 пункту 1.1. якого департамент є правонаступником прав та обов`язків Управління міського майна Маріупольської міської ради.

Пунктом 5 рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2615 «Про внесення змін до структур та положень виконавчих органів міської ради» з 01.08.2018 припинений орган місцевого самоврядування Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку із реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради.

Згідно з пунктом 5.3. вказаного рішення Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Позивач зазначає про те, листом від 07.05.2021 №26.4-29383-26.1, надісланим директору Приватного підприємства «Фірма «Азовмедфарм», орендаря повідомлено про відсутність наміру поновлювати договір оренди №3117-Л від 01.06.2018 нежитлового приміщення на новий термін на тих самих умовах та зазначено про припинення його дії з 01.05.2021, запропоновано звільнити нежитлове приміщення та повернути його за актом прийому-передачі, підписавши акт у 7-денний строк.

Посилаючись на те, що відповідач після припинення дії договору оренди від 01.06.2018 №3117-Л нежитлове приміщення позивачу не повернув, останній звернувся до господарського суду з позовом про зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення, загальною площею 23,20 кв.м., розташоване по вул.Пашковського, 36, м.Маріуполь, шляхом передачі його позивачу за актом прийому-передачі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам суд виходить з такого:

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 625, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України, частина перша статті 173 ГК України).

Положення статей 526 ЦК України та 193 ГК України визначають, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Спір у даній справі пов`язаний з орендними правовідносинами сторін, які виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення, що перебуває у комунальній власності. Оскільки об`єктом оренди виступає комунальне майно, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992 зі змінами, у відповідній редакції, чинної на момент укладення договору оренди).

Відповідно до статей 759, 762, 763 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Ці положення кореспондуються з положеннями статті 283 ГК України.

Статтею 764 цього Кодексу передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 1 статті 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (частина 2 статті 795 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем спірного майна переданого йому за актом прийому-передачі №6271 від 11.03.2010.

Таким чином, суд приходить до висновку, що нежитлове приміщення загальною площею 23,20кв.м., що розташоване за адресою: вул.Пашковського, 36, м.Маріуполь, Донецька область перебуває в користуванні відповідача і іншого суду не доведено.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з приписами статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №2269-ХІІ від 10.04.1992 одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У пункті 7.1 договору №3117-Л сторони погодили строк дії договору оренди до 30 квітня 2021р.

У пункті 7.5. договору сторони погодили, що у випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається подовженим на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому.

Як встановлено судом після закінчення строку дії договору позивач 28.05.2021 направив на адресу відповідача лист від 07.05.2021 №26.4-29383-26.1 з повідомленням про припинення договору, в якому зазначив, що термін дії договору продовжуватися не буде, а також вимагав від відповідача повернення майна по акту приймання-передачі.

Заперечень на вказаний лист відповідач не надав.

Отже позивач відповідно до вимог законодавства своєчасно повідомив відповідачеві про відмову від продовження дії договору оренди та про необхідність повернення орендованого майна. Заперечень від відповідача щодо припинення договору №3117-Л на адресу позивача не надходило.

Доказів автоматичного продовження договору на кожен наступний рік, а відтак і існування на його підставі правовідносин між сторонами, відповідачем в порядку статей 73, 74 ГПК України не надано.

З огляду на вказане, договір оренди нежитлового приміщення, що належить до комунальної власності, не був продовжений автоматично і припинив свою дію 30.04.2021, що свідчить про відсутність підстав для користування відповідачем отриманим за цим договором майном та наявність підстав для повернення цього майна позивачу.

На час розгляду справи відповідач не повернув позивачу об`єкт оренди в порядку та строк передбачений пунктом 3.2 договору №3117-Л, тобто до 07.05.2021 (включно).

Таким чином, приймаючи до уваги закінчення строку дії договору оренди №3117-Л від 01.06.2018, а також відсутність документального підтвердження повернення орендарем об`єкта оренди як це обумовлено сторонами у договорі оренди, вимога позивача про повернення орендованого майна є законною, підтвердженою доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область до відповідача Приватного підприємства Фірма Азовмедфарм, м.Маріуполь, Донецька область, про звільнення нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м.Маріуполь, вул. Пашковського, 36, загальною площею 23,2 кв.м. та повернення його за актом прийому-передачі протягом 30 днів з дати набрання рішенням законної сили, задовольнити.

Зобов`язати Приватне підприємство «Фірма Азовмедфарм» (87529, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Азовстальська, будинок 95; ) звільнити та повернути Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70, ) за актом прийому-передачі нежитлове приміщення загальною площею 23,20кв.м., що розташоване за адресою: вул.Пашковського, 36, м.Маріуполь, Донецька область, протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Приватного підприємства «Фірма Азовмедфарм» (87529, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Азовстальська, будинок 95; ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; ) судовий збір в сумі 2270,00грн.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 17.01.2022.

Суддя М.О. Лейба