ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

04 січня 2022 року Справа № 923/1692/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО" (, 04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.25/1) про видачу судового наказу в порядку наказного провадження за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВР" (, 74344, Херсонська область, Бериславський район, с.Веселе, вул.Свиридова, 3) - 215428,13 грн. заборгованості за Договором поставки від 15.05.2020 №У-1 662-2020-Хн, -

в с т а н о в и в:

До Господарського суду Херсонської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО" з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВР" - 215428,13 грн. заборгованості за Договором поставки від 15.05.2020 №У-1 662-2020-Хн.

Як на підставу своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником умов Договору поставки, пов`язаних з поставкою засобів захисту рослин від 15.05.2020 в частині оплати поставленого товару, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 215428,13 грн.

Означена заборгованість складається з 171645,94 грн. основного боргу, 3432,92 грн. штрафу, 33344,68 грн. пені, 7004,59 грн. 3% річних.

Враховуючи вище викладене та у зв`язку із порушенням боржником умов договору, заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника грошової заборгованості в загальній сумі 215428,13 грн.

Розглянувши заяву та подані докази, суд приходить до висновку про часткову відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Судом встановлено, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО" в частині 33344,68 грн. пені та 3432,92 грн. штрафу за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором не відповідають приписам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст.216-218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня та штраф за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а є видами штрафних санкцій, які сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені та штрафу була передбачена договором.

Вимога про сплату штрафу хоча й має грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань (п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Як вбачається з поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО" заяви, до складу заборгованості за Договором заявником включено неустойку в сумі 3432,92 грн. штрафу та 33344,68 грн. пені, яка за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, а є штрафною санкцією за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання та заходом відповідальності за порушення зобов`язання.

Частиною 3 ст.152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 148 ГПК України, судовий наказ підлягає видачі тільки в частині вимог про стягнення 171645,94 грн. заборгованості за договором, 7004,59 грн. 3% річних, з покладенням на боржника судових витрат пропорційно задоволеній частині заяви.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що вимоги про стягнення пені і штрафу не можуть бути предметом розгляду в порядку наказного провадження, оскільки не мають ознак безспірності, наявність якої є обов`язковою умовою для видачі судового наказу, підлягають розгляду в порядку позовного провадження, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 33344,68 грн. та 3432,92 грн. штрафу.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО" у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВР" 33344,68 грн. пені та 3432,92 грн. штрафу за Договором поставки від 15.05.2020 №У-1 662-2020-Хн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 04.01.2022.

Суддя М.Б. Сулімовська