ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 січня 2022 року Справа № 923/1372/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П., розглянувши заяву про забезпечення позову за вх. № 34/22 від 06.01.2022 року у справі

за позовом: ОСОБА_1 , м. Миколаїв

до відповідача-1: ОСОБА_2 , м. Херсон

відповідача-2: ОСОБА_3 , м. Київ

відповідача-3: ОСОБА_4 , м. Херсон

про визнання договорів купівлі-продажу недійсними

встановив:

Провадження у справі відкрито за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства "АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП" від 29.09.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства "АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП" від 31.03.202, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

06.01.2022 року за вх. № 34/22 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, за якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Приватному підприємству «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» (, Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Ценковського, 78), державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії вчинення дій, пов`язаних з відчуженням частки статутного капіталу Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» у розмірі 40% (сорок) відсотків, яка належить Позивачу, до розгляду справи по суті.

Позивач, в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що у випадку внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань рішень щодо зміни власника (власників) Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» тягне за собою наслідки втрати права власності, зокрема на спірну частку у розмірі 40 % статутного капіталу та подальше відчуження її 3-м особам. Позивач зазначає, що на даний час є всі підстави вважати, що фактично незаконний власник частки позивача ОСОБА_4 може вчиняти дії спрямовані на відчуження цієї частини корпоративних прав, що у разі задоволення вимог позивача, зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Відповідно до п. 6.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Господарського кодексу України, загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Згідно із п. 6.6, 6.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», господарським судам слід виходити із законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини. Суд має право заборонити вчинення певної дії лише товариству як юридичній особі, а не його органам. ГПК України не передбачає такого заходу щодо забезпечення позову як заборона органам юридичної особи, чи окремим його членам вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як «у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії».

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушеного корпоративного права ОСОБА_1 з підстав незаконно укладених відповідачами договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП».

Зважаючи на те, що на даний час одноосібним засновником (учасником) Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» є ОСОБА_4 (відповідно до даних ЄДРПОУ: тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив; відсоток частки статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу в юридичній особі - 100), останній може приймати будь-які рішення щодо діяльності такої юридичної особи, зокрема і відчужувати частки у статутному капіталі третім особам.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем такі заходи забезпечення позову як заборона Приватному підприємству «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» (, Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Ценковського, 78), державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії вчинення дій, пов`язаних з відчуженням частки статутного капіталу Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» у розмірі 40% (сорок) відсотків до розгляду справи по суті - є обґрунтованими та адекватними, які також свідчать про співмірність заявлених позовних вимог та відповідного заходу забезпечення позову.

Такі заборони не перешкоджають діяльності Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» та не порушують права інших осіб, а лише запроваджують тимчасові обмеження. Такі заборони лише унеможливлюють прийняття рішень та внесення змін до державного реєстру, безпосередньо пов`язаних із предметом спору.

Отже, за вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 34/22 від 06.01.2022 року) - задовольнити.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Приватному підприємству «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» (, Херсонська область, Білозерський район, смт. Білозерка, вул. Ценковського, 78), державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчинення дій, пов`язаних з відчуженням частки статутного капіталу Приватного підприємства «АГРОТЕХ ИНВЕСТ ГРУПП» у розмірі 40% (сорок) відсотків до розгляду справи по суті.

3. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення в порядку, що визначений Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 07 січня 2024 року.

4. Ухвала набирає законної сили 06 січня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 ГПК України після її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 254, 255, 256 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 06.01.2022.

Суддя В.П.Ярошенко