РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/9622/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецформат"

про стягнення 69 038,02 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецформат", мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди від 17.03.2014 №2014/6А та Додаткової угоди №3 до Договору оренди, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача 69 038,02 грн., з яких 52 147,67 грн. основного боргу (47 841, 63грн.заборгованість зі сплати орендної плати + 4 306,04грн. заборгованість зі сплати комунальних платежів), 3 182,53грн. інфляційних втрат, 1 453,92грн. -3% річних, 1824,37грн. пені за Договором від 17.03.2014 №2014/6А за період з грудня 2019 по листопад 2020 року та 10 429,53грн. штрафу у розмірі 20% відповідно до п. 1 Додаткової угоди №3 до Договору від 17.03.2014 №2014/6А.

Ухвалою судді Господарського суду міста Києва Данилової М.В. від 16.06.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 08.09.2021, у зв`язку зі звільненням судді Данилової М.В., проведено повторний автоматизований розподіл справи, за наслідками якого визначено суддю для розгляду справи № 910/9622/21 Борисенко І.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/9622/21 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; доказів направлення відзиву позивачу.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.09.2021 була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, визначена в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139.

Проте, поштовий конверт № 991 було повернуто суду 02.12.2021 з відміткою пошти з вказівкою: "за закінченням строку зберігання".

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецформат" (Орендар) було укладено договір №2014/6А оренди нежитлового приміщення (надалі - договір).

Згідно умов Додаткової угоди №2 від 04.08.2017 до Договору, сторони змінили найменування Орендодавця в Договорі - на Приватне акціонерне товариство "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (орендодавець).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (без права надання в суборенду), які є власністю Орендодавця, загальною площею 57,10 м.кв., розташовані за адресою: 03151, м. Київ, вул. Повітрофлотський пр-т, 94А, корпус В, 4 поверх, приміщення №13 кімната №40 та МЗК (приміщення, об`єкт).

Призначення використання приміщення: приміщення №13 кімната №40-44,6кв.м - під виробниче приміщення; МЗК -12,5-12,5 кв.м -місця загального користування (п.1.3 Договору).

Орендар вступає у строкове платне користування приміщенням з дати підписання Сторонами акту передачі-приймання (п. 2.1 договору).

Відповідно до Акту передачі - приймання приміщення від 17.03.2014 орендодавець (Позивач) передав, а орендар (Відповідач) прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 57,10 м.кв., розташовані за адресою: 03151, м. Київ, вул. Повітрофлотський пр-т, 94А, корпус В, 4 поверх, приміщення №13 кімната №40 та МЗК (приміщення, об`єкт), а саме: приміщення №13 кімната №40-44,6кв.м -під виробниче приміщення; МЗК -12,5-12,5 кв.м -місця загального користування. Технічний стан нежилого приміщення на момент здачі в оренду наступний- відповідають санітарним нормам та готові до експлуатації.

Строк договору укладено строком з 17.03.2014 до 16.03.2015 включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовжений на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором ( п. 3.2 договору).

Матеріали справи не місять заяв ні однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

Суду доведено, що Договір оренди №2014/6А від 17.03.2014 був продовжений до 01 грудня 2020 року на тих самих умовах.

Так, відповідно до п. 2 Додаткової угоди №3 від 01.12.2020р. до Договору оренди №2014/6А Сторони дійшли згоди припинити Договір, шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, в частині користування Орендарем Приміщенням, з 01 грудня 2022року.

Відповідно до п. 2.2 Договору після припинення, у тому числі розірвання Договору Орендар у п`ятиденний строк повинен звільнити приміщення та підготувати його до передачі Орендодавцю.

Спору щодо звільнення приміщення матеріали справи не містять.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Орендарем наперед в безготівковому порядку на рахунок Орендодавця до 15 числа поточного місяця.

Розмір орендної плати за один календарний місяць складає:

- за виробниче приміщення загальною площею 44,6 кв. м. складає: 1784,00грн., у тому числі ПДВ 20% -293,33грн., виходячі з вартості 40,00грн., у тому числі 20% -6,67 грн. за 1 кв.м.;

- за МЗК площею 12,5кв.м. складає: 223,00грн., у тому числі ПДВ 20% -37,17грн., виходячі з вартості 17,84грн., у тому числі ПДВ 20-% -2,97грн. за 1 кв.м.

Крім орендної плати, відповідно до п. 4.3 Договору Орендар зобов`язався відшкодовувати витрати на сплату комунальних платежів.

Також, відповідно до п. 4.11 Орендар зобов`язався компенсувати Орендодавцю витрати, що пов`язані з профілактичними роботами та технічним обслуговуванням вантажних ліфтів, які розташовані в корпусі №3 будівлі літера "В".

За умовами п. 4.1. договору оплата за користування приміщенням сплачується наперед в безготівковому порядку на рахунок Орендодавця до 15 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.1.2 Орендодавець до 10 числа кожного місяця виставляти для оплати рахунок з розрахунком орендної плати та рахунок для сплати Орендарем комунальних платежів, та відповідний розрахунок. Обов`язок по отриманню рахунків покладається на Орендаря, при цьому Орендар не звільняється від обов`язку сплати платежів, в строки передбачені цим Договором та розмірі розрахованому згідно умов цього Договору, у разі не отримання рахунків.

Суду доведено, що Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на сплату орендних платежів, рахунки на оплату (компенсацію) комунальних послуг та витрат, що пов`язані з профілактичними роботами та технічним обслуговуванням вантажних ліфтів, які розташовані в корпусі №3 будівлі літера "В".

Відповідач в порушення зобов`язань за договором №2014/6А оренди нежитлового приміщення від 17.03.2014 не виконував зобов`язання щодо сплати грошових коштів за оренду приміщення, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за орендні платежі у розмірі 47 561,63грн., заборгованості з оплати (компенсації) комунальних послуг у розмірі 4 306,04грн. та 280,00грн. заборгованості за користування ліфтами за період з с грудня 2019 по листопад 2020.

Загальна сума заборгованості за Договором №2014/6А оренди нежитлового приміщення від 17.03.2014 за період з с грудня 2019 по листопад 2020 складає 52 147,67грн.

01.12.2020 сторони уклали Додаткову угоду №3 до Договору №2014/6А оренди нежитлового приміщення від 17.03.2014.

Згідно умов п.1 Додаткової угоди №3 Відповідач безвідклично підтверджує та визнає в повному обсязі свою заборгованість зі сплати орендних та комунальних платежів, загальний розмір яких становить 52 147,67грн. Зазначену заборгованість Відповідач зобов`язався сплатити до 28.02.2021р.

Проте, в узгодженні п.1 Додаткової угоди від 01.12.2020 №3 до Договору №2014/6А строки Відповідачем заборгованість сплачена не була.

У випадку не повної сплати та/або прострочення строку сплати заборгованості, Орендар сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 20% від розміру заборгованості, та передбачену п. 7.3 Договору неустойку за весь період прострочення.

Відповідно до п. 7.3 Договору у разі прострочення сплати орендної плати та/або строків оплати комунальних платежів, платежів передбачених п. 4.11 та п.п. 5.2.19 цього Договору, Орендар зобов`язується сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, від суми заборгованості.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Частина 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору №2014/6А оренди нежитлового приміщення від 17.03.2014 Приватне акціонерне товариство "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" є орендарем нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: 03151, м. Київ, вул. Повітрофлотський пр-т, 94А, корпус "В", 4 поверх, приміщення №13 кімната №40 та МЗК (приміщення, об`єкт), загальною площею 57,10 м.кв.

Так, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором №2014/6А оренди нежитлового приміщення від 17.03.2014 нежитлові приміщення, що є власністю Позивача, загальною площею 57,10 м.кв., розташовані за адресою: 03151, м. Київ, вул. Повітрофлотський пр-т, 94А, корпус В, 4 поверх. Сторони підтвердили, що фактичне використання складського приміщення на підставі умов договору відбувається з 17.03.2014. Технічний стан нежилого приміщення на момент здачі в оренду наступний- відповідають санітарним нормам та готові до експлуатації.

Проте свої зобов`язання щодо сплати орендних, комунальних платежів за користування вказаним приміщенням відповідач належним чином не виконує, що призвело до виникнення 52 147,67грн. заборгованості за період з грудня 2019 листопад 2020.

За умовами пункта 4.1 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Орендарем наперед в безготівковому порядку на рахунок Орендодавця до 15 числа поточного місяця.

Згідно умов п.1 Додаткової угоди №3 Відповідач визнає заборгованість у сумі 52 147,67грн. та зобов`язується сплатити зазначену заборгованість до 28.02.2021р.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №3 від 01.12.2020р. до Договору оренди №2014/6А Сторони дійшли згоди припинити Договір, шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, в частині користування Орендарем Приміщенням, з 01 грудня 2020року.

В частині зобов`язань Орендаря, щодо погашення заборгованості Орендодавцю, Договір діє до повного погашення (повної сплати / стягнення) Заборгованості. Договір також діє в повному обсязі, до моменту погашення Орендарем заборгованості, в частині положень передбачених розділами 9 та 10 Договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував обставини, викладені позивачем у позовній заяві, розміру заборгованості не оспорив.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення орендної плати, компенсації по комунальним платежам та ліфту за Договором оренди від 01.02.2019 №1 є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі у сумі 52 147,67грн. за період з грудня 2019 по листопад 2020 року.

Також позивач просить стягнути з відповідача 1 824,37грн. пені, 3 182,53грн. інфляційних втрат та 1 453,92 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди Договору оренди №2014/6А та 10 429,53грн. штрафу за п. 2 Додаткової угоди №3 від 01.12.2020р. до Договору оренди №2014/6А.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ) ( ст. 610 ЦК України ).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних судом перевірено та визнано обґрунтованим, оскільки розрахунок не перевищує дозволені до стягнення згідно з законом, а їх розмір є доведеним залученими позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку відповідача.

За встановлених обставин справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 182,53грн. інфляційних втрат та 1 453,92 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з відповідача 1 824,37грн. пені та 10 429,53грн. штрафу.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 7.3 Договору у разі прострочення сплати орендної плати та/або строків оплати комунальних платежів, платежів передбачених п. 4.11 та п.п. 5.2.19 цього Договору, Орендар зобов`язується сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, від суми заборгованості.

Згідно умов п.1 Додатковї угоди від 01.12.2020 №3 до Договору Орендар (Відповідач) зобов`язується сплатити заборгованість в повному обсязі до 28.02.2021.

Матеріали справи не містять доказів сплати Відповідачем заборгованість у розмірі 52 147,67грн. до 28.02.2021.

У випадку не повної сплати та/або прострочення строку сплати заборгованості, Орендар сплачує Орендодавцю штраф у розмірі 20% від розміру заборгованості, та передбачену п. 7.3 Договору неустойку за весь період прострочення.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Тож, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені на підставі п. 6.2 Договору.

Приймаючи до уваги, що наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" граничного розміру, а період стягнення визначений із урахуванням меж, передбачених частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України суд, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог, відповідно до розрахунку позивача, дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення пені у розмірі 1 824,37грн. та 10 429,53 грн. штрафу (52 147,67грн. х 20%).

З огляду на зазначене, судом відповідно до наданих доказів, які знаходяться в матеріалах справи встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то судовий збір згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2 270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76 - 80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецформат" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, будинок 14-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 94 А, ) заборгованость за орендні платежі у розмірі 47 561(сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят одна)грн 63коп, заборгованості з оплати (компенсації) за комунальні послуги у розмірі 4 306 (чотири тисячі триста шість)грн.04коп., 280 (двісті вісімдесят)грн.00коп.заборгованості за користування ліфтами, 3 182 (три тисячі сто вісімдесят дві) грн.53коп. інфляційних втрат, 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три)грн.92коп. 3% річних, пені у розмірі 1 824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири)грн. 37коп. та 10 429 штрафу (десять тисяч чотириста двадцять дев`ять)грн. 53 коп., та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко