ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р. Справа№ 910/10509/20(910/18355/16)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши апеляційну скаргу Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021

у справі № 910/10509/20(910/18355/16) (суддя П.П. Чеберяк)

за позовом Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Державна міграційна служба України

про стягнення заборгованості в розмірі 194 056,84 грн.

в межах справи № 910/18355/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 11.01.2022

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/18355/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.11.2016.

В межах справи про банкротство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" до Господарського суду м. Києва звернулася Державна науково-виробничої корпорація "Київський інститут автоматики" з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Державної міграційної служби України, стягнення заборгованості в розмірі 194 056,84 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Ключовими мотивами рішення є:

- відповідачем взяті на себе зобов`язання за договором виконані в повному обсязі;

- договору зберігання припинено за заявою відповідача.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, Державна науково-виробнича корпорація "Київський інститут автоматики" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ключовими аргументами скарги є:

- позивач не отримував заяви відповідача про припинення договору;

- позивач не отримував оплату від відповідача.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовим аргументом відзиву є:

- відповідачем доведено факт оплати за оспорюваним договором.

Від третьої особи - Державної міграційної служби України надійшли пояснення.

Ключовим аргументом пояснень є:

- договір зберігання є чинним;

- позивач не отримував оплату від відповідача.

Від ОСОБА_1 надійшли доповнення та пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

Ключовим аргументом пояснень є:

- з наявних у справі доказів вбачається, що оспорюваний договір припинений станом на 01.10.2017, а речі та майно, яке належить відповідачу були забрані нею у вересні 2017.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 910/10509/20(910/18355/16) передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Полякова Б.М., суддів Грек Б.М., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі №910/10509/20(910/18355/16), розгляд справи призначено на 06.10.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 04.10.2021 у зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 для розгляду справи №910/10509/20(910/18355/16) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 задоволено заяву судді Доманської М.Л. про самовідвід. Матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/10509/20(910/18355/16) передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Грек Б.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 прийнято апеляційну скаргу Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі №910/10509/20(910/18355/16) до провадження складі колегії суддів: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Грек Б.М., Пантелієнко В.О. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі №910/10509/20(910/18355/16) по суті спочатку. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.11.2021.

Розпорядженням керівника апарату від 08.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 для розгляду справи №910/13908/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Пантелієнко В.О., .Гарник Л.Л. Вказана колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

В судовому засіданні 10.11.2021 колегія оголосила перерву у розгляді справи до 14.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 розгляд справи № 910/10509/20(910/18355/16) відкладено на 11.01.2022. Витребувано з Господарського суду м. Києва всі документи (аудіо- та відеофайли), які мають відношення до справи №910/10509/20(910/18355/16).

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтями 526 та 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 01.02.2014 між Державною науково-виробничою корпорацією "Київський інститут автоматики" (зберігач, позивач) та ОСОБА_1. (поклажодавець, відповідач) укладено договір зберігання № 66/з-2014.

Згідно п. 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання майно згідно з актом прийому-передачі, який є підставою для прийняття майна на зберігання та повернення майна зі зберігання.

01.02.2014 сторонами складено та підписано акт прийому-передачі до договору зберігання № 66/3-2014, яким визначено майно, що передається на зберігання.

Положення п. 2.1.3. договору встановлюють, що поклажодавець зобов`язаний вчасно оплачувати зберігачу послуги зі зберігання майна в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що за зберігання майна поклажодавець щомісячно сплачує Зберігачу кошти у розмірі 1680,00 грн, в тому числі ПДВ 280,00 грн.

Додатковими угодами від 25.11.2014, 25.02.2016, 28.09.2019 до Договору № 66/з-2014 від 25.11.2014 внесено зміни до п. 4.1. договору, а саме, збільшено розмір плати за зберігання майна:

25.11.2014 - 1 848,00 грн., в тому числі ПДВ 308,00 грн;

25.02.2016 - 2 352,00 грн., в тому числі ПДВ 392,00 грн;

28.09.2016 - 3 700,00 грн., в тому числі ПДВ 616,67 грн.

Пунктом 4 зазначених додаткових угод визначено, що останні вступають в силу з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін, є невід`ємними частинами Договору, та діють протягом строку дії Договору.

Звертаючись до суду з позовом позивач стверджував, що відповідач взятих на себе зобов`язань за договором зберігання не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в загальному розмірі 194 056,84 грн, з яких: 151 537,61 грн основний борг, 3 730,93 грн 3 % річних, 3 962,85 грн інфляційні нарахування та 34 825,45 грн пеня.

Місцевий суд відмовляючи у позові виходив з того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Крім того, місцевий суд зазначив, що договір зберігання № 66/з-2014 від 01.02.2014 є припиненим за заявою відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так матеріали справи містять копії актів здачі-приймання виконаних робіт (послуг): № 20/1-2017 від 30.01.2017, № 75/1-2017 від 28.02.2017, № 131/1-2017 від 31.03.2017, № 187/2-2017 від 30.04.2017, № 210/2-2017 від 31.05.2017, № 291/2-2017 від 30.06.2017, № 352/3-2017 від 31.07.2017, № 416/3-2017 від 31.08.2017 та № 479/3-2017 від 30.09.2017, а також копії корінців до прибуткових касових ордерів № 50 від 09.02.2017, № 51 від 09.02.2017, № 52 від 09.02.2017, № 151 від 06.03.2017, № 213 від 21.04.2017, № 245 від 12.05.2017, № 304 від 23.06.2017, № 398 від 28.07.2017, № 432 від 25.08.2017, № 508 від 22.09.2017, які свідчать про виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги зберігання за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року (а.с. 65-85 Т1).

Що стосується періоду з 01.02.2014 до 01.03.2017, то у відповіді на відзив позивач зазначив, що останній не заперечує, що відповідачем були проведені розрахунки за договором за період з 01.02.2014 до 01.03.2017.

Крім того, в матеріалах справи наявні копії актів звірки взаємних розрахунків станом на 29.12.2015, 01.11.2016, 09.02.2017, 29.06.2017 та 01.10.2017, якими також підтверджено факт здійснення розрахунків сторонами за договором зберігання № 66/з-2014 від 01.02.2014.

Таким чином, за наявними в матеріалах справи доказами місцевим судом вірно встановлено, що з моменту укладення договору по жовтень 2017 року відповідачем здійснено оплату позивачу за послуги зі зберігання майна.

Також колегія зауважує, що згідно п. 6.5 договору зберігання поклажодавець має право не менше ніж за один календарний місяць до дати припинення дії договору, письмовим повідомленням, повідомити зберігача про дату припинення дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 01.09.2017 за вих. № 66/з-2017 (а.с. 65 Т1) відповідачем було повідомлено позивача про припинення дії договору зберігання № 66/з-2014 від 01.02.2014, яка була зареєстрована в канцелярії Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" про що свідчить відмітка на даній заяві.

Таким чином, місцевим судом також вірно встановлено факт припинення дії договору за заявою відповідача.

Враховуючи наведене позовні вимоги Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" про стягнення заборгованості за договором зберігання не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за даним договором та заявою відповідача, від 01.09.2017 за вих. № 66/з-2017 договір є припиненим.

Доводи наведені заявником в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржниками норм матеріального та процесуального права, тому не приймаються апеляційним судом.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі № 910/10509/20(910/18355/16) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі №910/10509/20(910/18355/16) залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №910/10509/20(910/18355/16) повернути до Господарського суду м. Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко

Повний текст складено 13.01.2022