ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/715/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Найдич М.К., дов. від 16.12.2021

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссяагрокорм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поле Трейд сервіс"

про стягнення 202 739,35 грн.

ТОВ "Поліссяагрокорм" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Поле Трейд Сервіс" про стягнення 202 739,35 грн, з яких 120 000,00 грн основного боргу, 9 231,79 грн пені, 2 991,78 грн 3% річних, 13 515,78 грн інфляційних та 57 000,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку ТОВ "Поле Трейд Сервіс" зобов`язань укладеного між сторонами договору поставки №01/09 від 01.09.2020 в частині проведення своєчасного розрахунку за отриманий товар, в результаті чого утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/715/21 за правилами загального позовного провадження.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не направив.

Ухвалою суду від 31.08.2021 строк розгляду підготовчого провадження продовжено.

25.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 між ТОВ "Поліссяагрокорм" (позивач/продавець) та ТОВ "Поле Трейд Сервіс"(відповідач/покупець) укладено договір поставки №01/09.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом даного договору є взаємовідносини сторін з приводу поставки продавцем та прийняття оплати покупцем борони з тракторним катком БДП - 4000-08, б/в, надалі - с/г обладнання, зі стоянки в с. Дядьковичі, вул. Козацький шлях, 96, в порядку та на умовах, вказаних в даному договорі.

В п. 1.2 договору зазначена характеристика с/г техніки:

- борона з тракторним катком БДП -4000-08, завод виробник: ПАО "Червона зірка", модель: дискова борона "Pallada-4000", б/у - с/г обладнання.

Ціна с/г обладнання згідно цього договору становить 190 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 31 666,67 грн (п. 2.1 договору).

Загальна суму даного договору - 190 000,00 грн ( п. 2.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору розрахунки за товар здійснюються покупцем в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Пунктам 3.2 договору передбачено, що розрахунки здійснюються в такому порядку:

3.2.1 сплата авансу у розмірі 20 000,00 грн до 03 вересня 2020р.

3.2.2 остаточний розрахунок за с/г обладнання здійснюється до 04 жовтня 2020 р.

Поставка здійснюється на умовах самовивозу с/г обладнання покупцем зі стоянки в с. Дядьковичі, вул. Козацький шлях, 96 ( п. 4.1 договору).

Крайній термін поставки і передачі с/г обладнання до 04 вересня 2020 року ( 4.2 договору).

Відповідно до п. 7.1 цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

На виконання умов договору, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар-борона з тр. катком БДП -4000-08 вартістю 190 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №1 від 01.09.2020, товарно-транспортною накладною №1 від 01.09.2020 та довіреність №24 від 01.09.2020 на отримання цінностей.

За отриманий товар відповідач розрахувався частково, а саме:

- 01.09.2020 платіжне доручення № 29 на суму 20 000,00 грн;

- 28.01.2021 платіжне доручення №1855 на суму 30 000,00 грн;

- 29.01.2021 платіжне доручення №1870 на суму 15 000,00 грн;

- 04.02.2021 платіжне доручення №1894 на суму 5 000,00 грн;

12.01.2021 позивачем направлена на адресу відповідача вимога № 1 про сплату боргу у якій вимагав погасити заборгованість за договором поставки №01/09 від 01.09.2020.

Відповідач надав позивачу гарантійний лист, у якому гарантував до 15.02.2021 проведення повної оплати за отриманий товар.

08.06.2021 позивачем була направлена на адресу відповідача вимога №2 від 06.06.2021 про сплату боргу у якій вимагав негайно сплатити заборгованість за договором поставки у сумі 120 000,00 грн.

Однак, відповідач належним чином розрахунок за отриманий товар не провів, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 120 000,00 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач заперечень з приводу заявленої заборгованості та доказів її оплати суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлену вимогу про стягнення з відповідача 120 000,00 грн основної заборгованості обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині проведення розрахунку за отриманий товар, позивачем нарахована відповідачу пеня за період з 05.10.2020 по 05.04.2021 у розмірі 9 231,79 грн та штраф 30% від суми договору у розмірі 57 000,00 грн.

Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 6.1 договору зазначено, що за невиконання, або неналежне виконання зобов`язань згідно даного договору сторони несуть відповідальність: штраф у розмірі 30% від суми договору, а також пеню в розмірі 0,5% від суми договору за кожний день невиконання зобов`язань.

Згідно з ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір неустойки, він не може перевищувати той розмір, який встановлений законом як граничний у випадку стягнення її судом.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача в частині стягнення з відповідача пені, господарський суд встановив, що позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за період, який не перевищує встановлені ч.6 ст. 232 ГК України 6 місяців та вважає його правильним, а тому вимога про стягнення 9 231,79 грн пені підлягає задоволенню.

Позивач зазначає, що штраф розрахований від суми договору 190 000,00 грн.

Суд задовольняє вимогу щодо стягнення штрафу у розмірі 57 000,00 грн відповідно до п. 6.1. договору.

Крім того, за несвоєчасно проведений розрахунок, позивачем нараховані відповідачу 3% річних за період з 05.10.2020 по 16.06.2021 у розмірі 2 991,78 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 515,78 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим розрахунком 3 % річних у сумі 2 991,78 грн та 13 515,78 грн інфляційних збитків нараховані правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України)

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поле Трейд Сервіс" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Князя Ярослава Мудрого,163, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссяагрокорм" ( 35311, Рівненська область, Рівненський район, смт. Клевань, вул. Лісова,3, ) - 120 000,00 грн боргу, 9 231,79 грн пені, 2 991,78 грн 3% річних, 13 515,78 грн інфляційних, 57 000,00 грн штрафу, 3 041,09 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.01.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 сторонам (рек. з пов.)