РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.01.2022Справа № 910/14120/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Резон" до акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Атлон", товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Портофін" та Іпотечного центру м. Києва та Київської області державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" про визнання додаткового договору недійсним,

за участю представників:

позивача: Кузіної І.П.;

відповідача-1: не з`явились;

відповідача-2: не з`явились;

відповідача-3: Наумця Р.С.;

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Резон" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Атлон" (далі - Фонд), товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Портофін" (далі - Компанія) та Іпотечного центру м. Києва та Київської області державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" (далі - Центр) про визнання недійсним укладеного між сторонами додаткового договору до договору про будівництво доступного житла від 11 грудня 2019 року № 1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний правочин укладено з порушенням вимог чинного законодавства України, за відсутності погодження його істотних умов та з перевищенням повноважень представника Товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

16 вересня 2021 року до суду надійшли документи позивача для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 жовтня 2021 року.

Крім того, цією ухвалою відповідачам було визначено строк для подання відзивів на позов - протягом 15 днів з дня вручення їм даної ухвали.

21 жовтня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 25 листопада 2021 року.

2 листопада 2021 року до суду від Центру надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказаний відповідач, зокрема, просив суд зупинити провадження у справі до заміни представника позивача.

У підготовче засідання 25 листопада 2021 року представники Фонду та Компанії не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник Центру в підготовчому засіданні 25 листопада 2021 року також заявив клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на необхідність заміни представника позивача.

25 листопада 2021 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання Центру у зв`язку з його невідповідністю вимогам статей 227-228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2021 року відзив Центру від 29 жовтня 2021 року № 670/10 залишено без розгляду. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті 17 грудня 2021 року.

17 грудня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 13 січня 2022 року.

11 січня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині судового збору.

Під час судового засідання 13 січня 2022 року представник Товариства просив суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені в позові.

Представник Центру виніс вирішення питання про задоволення позову на розсуд суду.

Фонд та Компанія явку своїх уповноважених представників в дане судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та Центру, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2019 року між Центром, Товариством та Фондом укладено договір про будівництво доступного житла № 1, за умовами якого сторони домовилися про організацію спорудження силами Товариства об`єкта будівництва за адресою: місто Київ, Харківське шосе, 22-ий км, організацію контролю за будівництвом, в обґрунтовані строки введення об`єкта будівництва в експлуатацію, отримання одержувачем державної підтримки документів щодо права власності на житло та виконанням Товариством своїх зобов`язань за даним договором.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених суб`єктів господарювання.

Пізніше між вказаними сторонами підписано додатковий договір, за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що з дня підписання цієї угоди припиняється дія договору від 11 грудня 2019 року та він вважається розірваним за згодою сторін.

Товариство зазначало, що воно не надавало повноважень директору на укладання цього додаткового договору та не схвалювало його укладення в подальшому, що стало підставою для звернення з цим позовом.

Відповідно до положень статей 626-629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що правочин є чинним за умови дотримання його сторонами наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 2 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон) визначено, що виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Згідно з приписами частин 1-3 статті 44 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини). Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників. Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Відповідно до положень статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається з тексту оспорюваного додаткового договору, у ньому відсутній номер та конкретна дата його вчинення, а лише зазначено місяць та рік - травень 2020 року. У преамбулі даного договору зазначено, що під час підписання цього правочину від імені Товариства мала діяти ОСОБА_1 на підставі статуту.

У той же час, відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства від 1 червня 2020 року № 01/06/20, директор Товариства - ОСОБА_2 повідомив, що саме він підписав вказаний тристоронній проект додаткового договору. Докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Оскільки, виходячи зі змісту додаткового договору та положень статуту Товариства, директор останнього не уповноважений на укладання зазначеної угоди, ОСОБА_2 просив загальні збори прийняти рішення про схвалення оспорюваного правочину.

Відповідно до підпункту а) пункту 8.7. статуту Товариства, копія якого міститься в матеріалах справи, без рішення загальних зборів директор не має права приймати рішення на укладання від імені товариства договорів та інших правочинів, сума (ціна) кожного з яких перевищує 500 000,00 грн.

Як вбачається з додатку № 1 до договору від 11 грудня 2019 року (Перелік та характеристика об`єктів будівництва) об`єкт будівництва складався з чотирьох будинків. Кошторисна вартість об`єкта становила 222 296 509,43 тис. грн; сума коштів, необхідна для завершення будівництва - 179 599 506,87 тис. грн; ступінь будівельної готовності по будинкам № 1 , № 3 - 2 %, по будинкам № 2 , № 4 - не визначена.

Отже, за наслідками укладення спірного додаткового договору припинялася б дія невиконаних зобов`язань за основним договором, які значно перевищують 500 000,00 грн, а тому оспорюваний правочин є значним у розумінні пункту 8.7. статуту позивача.

Судом встановлено, що 1 червня 2020 року на загальних зборах Товариства прийнято рішення, оформлене відповідним протоколом від цієї ж дати, яким було відмовлено в схваленні вказаного додаткового договору. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про надання схвалення цього правочину уповноваженими особами товариства, у матеріалах даної справи відсутні.

Оскільки оспорюваний договір є значним правочином, який підписаний директором Товариства з перевищенням наданих йому повноважень та не схвалений у подальшому загальними зборами позивача, суд дійшов висновку про недійсність даного правочину.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства про визнання недійсним додаткового договору б/н до договору про будівництво доступного житла від 11 грудня 2019 року № 1.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, судом не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову із зазначених підстав.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України судовий збір у зв`язку з задоволенням позову покладається на відповідачів.

У той же час, відповідно до частини 9 вказаної статті у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У своїй заяві від 10 січня 2022 року позивач відмовився від стягнення з відповідачів сплаченого ним судового збору.

Оскільки судом встановлено, що оспорюваний правочин підписано посадовою особою Товариства - директором Софієвим С.С., з перевищенням наданих йому повноважень, тому судовий збір на підставі вказаної норми покладається на Товариство.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним додатковий договір б/н до договору про будівництво доступного житла від 11 грудня 2019 року № 1, підписаний між товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Резон" (ідентифікаційний код 21572746), Іпотечним центром м. Києва та Київської області державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному будівництву" (ідентифікаційний код 34180363) та акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Атлон" (ідентифікаційний код 40393232) у травні 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення: 24 січня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко