УХВАЛА

м. Київ

18.01.2022Справа № 910/16778/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кучеренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/16778/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення 10688,11 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - відповідач) про стягнення 10688,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №255/18-Т/Ц2 від 01.03.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Skoda Fabia" реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16778/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову з підстав того, що застрахований автомобіль марки "Skoda Fabia" реєстраційний номер НОМЕР_1 відновлювався ремонтом до дати ДТП, а відтак вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який становить 0,31, складає 20368,63 грн, у зв`язку з чим відповідачем було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 19368,63 грн, за мінусом франшизи.

29.11.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та вказує, що розрахунок коефіцієнта фізичного зносу, наданий відповідачем, не є належним та допустимим доказом реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а у звіті про оцінку колісного транспортного засобу №32204 від 08.11.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Цурпаленко Є.В. (сертифікат №895/17 від 11.09.2017) визначено коефіцієнт фізичного зносу 0,00.

02.12.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що наданий позивачем звіт про оцінку колісного транспортного засобу №32204 від 08.11.2018, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП Цурпаленко Є.В, (сертифікат №895/17 від 11.09.2017), не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, а тому не може братися судом до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 призначено судове засідання з викликом сторін на 11.01.2022.

У судовому засіданні 11.01.2022 у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.01.2022.

В судове засідання 18.01.2022 представники сторін не з`явилися, хоча про розгляд даної справи були повідомлені належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 11.01.2022 та розписка до нього. При цьому, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, виклад обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення та надані докази суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України унормовує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ейрі проти Ірландії" та "Станєв проти Болгарії"). Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Претто та інші проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Клінік дез Акація та інші проти Франції" вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху справи.

У статті 14 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-VIII від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні №15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Проте, з огляду на правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування у розглядуваному спорі, та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

За приписами частини 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами та забезпечення сторонам можливості реалізувати свої права, передбачені господарським процесуальним законом, керуючись закріпленим у ст. 13 Господарського процесуального кодексу України принципом диспозитивності, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 10688,11 грн, посилаючись на звіт про оцінку колісного транспортного засобу №32204 від 08.11.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Цурпаленко Є.В, (сертифікат №895/17 від 11.09.2017), за яким коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено 0,00.

Тоді як, за розрахунком відповідача, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка відбулася 11.10.2018, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,31 становить становить 20368,63 грн, у зв`язку з чим відповідачем було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 19368,63 грн, за мінусом франшизи.

При цьому, відповідачем надано рахунок ТОВ «Автоцентр Херсон» № від 24.12.2017 та акт виконаних робіт №325/А від 28.05.2018 на суму 4237,38 грн, як доказ того, що автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував в іншому ДТП, внаслідок чого проводився відновлювальний ремонт цього автомобіля до дати ДТП за участю транспортного засобу "Renault", державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована відповідачем у справі.

Згідно пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. (далі - Методика) значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Водночас, згідно пункту 7.39 Методики, винятками стосовно використання зазначених вимог є випадки, коли складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини).

Відтак, враховуючи суперечливість наданих сторонами доказів та письмових пояснень щодо дійсної вартості матеріального збитку, який заподіяно власнику транспортного засобу "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження при ДТП, яке мало місце 11.10.2018 по вул. І.Богуна, 58 в м. Херсоні, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Приймаючи до уваги, все вищевикладене в сукупності, суд вирішив проведення судової експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України і обов`язок оплати експертизи покласти на відповідача у справі як сторону, яка ставить під сумнів належність та допустимість поданого позивачем звіту про оцінку колісного транспортного засобу №32204 від 08.11.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Цурпаленко Є.В, (сертифікат №895/17 від 11.09.2017), наявного в матеріалах справи. При цьому, відповідач своїм правом на подання власного звіту про оцінку колісного транспортного засобу не скористався.

Разом з цим, суд відзначає, що після закінчення розгляду справи такі витрати підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Таким чином, у зв`язку з призначенням судової експертизи та неможливістю подальшого розгляду справи, провадження у справі підлягає зупиненню.

Керуючись статтями 99, 100, 177, 181, 182, 228, 229, 234, 235, 247, 250 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи №910/16778/21 за правилами загального позовного провадження.

2. В порядку ст. 99 Господарського процесуального кодексу України призначити у справі №910/16778/21 судову експертизу.

3. Проведення судової експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).

4. На вирішення експерта поставити наступні питання:

- яка дійсна вартість матеріального збитку з ПДВ та без ПДВ, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11.10.2018, власнику транспортному засобу «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу)?

5. Обов`язок по оплаті витрат за проведення експертизи покласти на - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» з подальшим їх розподілом в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України. Докази здійснення оплати надати Господарському суду міста Києва та експертній установі на відповідну вимогу останньої.

6. Зобов`язати учасників справи надати суду на вимогу експерта документи необхідні для проведення експертизи. В разі надходження від експерта клопотання про надання документів, необхідних для проведення експертизи, відповідні документи направляти на адресу Господарського суду міста Києва для подальшого їх скерування судом на адресу експертної установи.

7. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (ч.1 ст.384 та ч.1 ст.385 Кримінального кодексу України).

8. Запропонувати судовим експертам реалізувати надане їм статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

9. Для проведення судової експертизи матеріали справи №910/16778/21 направити на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).

Матеріали справи №910/16778/21 підлягають поверненню Господарському суду міста Києва разом із висновком експертів на протязі 5-ти днів з дня складання висновку або з дня з`ясування обставин неможливості проведення експертизи.

10. Провадження у справі №910/16778/21 зупинити на час проведення експертизи.

11. Ухвала набирає законної сили 18.01.2022 та підлягає оскарження у встановленому законом порядку в частині зупинення провадження у справі; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.01.2022.

Суддя Т.В. Васильченко