Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Тернопіль"
про стягнення 88 774,13 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Тернопіль" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 88 774,13 грн., з яких: 41 000,00 грн. - основний борг, 1 991,59 грн. - 3 % річних, 4 782,54 грн. - інфляційні втрати, 41 000,00 грн. - штраф.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
19.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" від 18.10.2021 року про усунення недоліків позовної заяви.
22.11.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 17.11.2021 року, в якій останній повідомив про те, що докази на підтвердження розміру понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані суду в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Тернопіль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" 41 000,00 грн. основного боргу, 1 991,59 грн. 3 % річних, 4 782,54 грн. інфляційних втрат, 41 000,00 грн. штрафу, а також 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

13.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача від 11.01.2022 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15208/21, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" просило стягнути з відповідача понесені позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 8 000,00 грн.

Також у вказаній заяві позивачем викладено клопотання про поновлення строку на подання вищенаведеної заяви про розподіл судових витрат з доданими до неї документами.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" про поновлення строку на подання вказаної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу Українисуд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою учасника справи, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року в справі № 910/22695/13).

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарським процесуальним кодексом України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Господарським процесуальним кодексом України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року в справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 року в справі № 909/359/19.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Оскільки справа № 910/15208/21 була розглянута судом по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, заслуховування в судовому засіданні їх пояснень та проведення судових дебатів, до моменту отримання копії рішення суду сторонам не було відомо про час розгляду справи по суті та про результати розгляду справи та, відповідно, було неможливо остаточно визначити точний період часу, протягом якого можливо звернутись із заявою про їх компенсацію.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення з долученими до неї документами на підтвердження розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у позовній заяві, очікуваний розмір витрат позивача на правову допомогу в даній справі склав 18 000,00 грн.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було надано суду копію укладеного 02.08.2021 року між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Сенаторс" (Адвокатське об`єднання) договору про надання правової допомоги № 02-08/21 (далі - Договір), копію Акту наданих послуг від 11.01.2022 року № 01/11-01/22, копію рахунку від 11.01.2022 року № 01.

Відповідно до пункту 1.1 Договору позивач доручає, а Адвокатське об`єднання "Сенаторс" бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

За змістом пункту 2.1.1 Договору Адвокатське об`єднання представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

У пункті 4.1 Договору його сторони погодили, що вартість юридичної допомоги, що надається Адвокатським об`єднанням клієнту, визначається з урахуванням пунктів 4.2 та 4.3 цього Договору. Клієнт оплачує вартість юридичної допомоги шляхом переказу коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.

Зі змісту пунктів 4.2 та 4.3 Договору вбачається, що Адвокатське об`єднання веде облік затраченого часу на виконання послуг для клієнта. Вартість означених послуг розраховується за погодинною ставкою. Розмір погодинної ставки становить 1 000,00 грн.

Оплата наданих за цим Договором послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з моменту отримання клієнтом рахунку на оплату. Рахунок на оплату надсилається Адвокатським об`єднанням протягом 3 днів з моменту підписання сторонами Акту про надання юридичної допомоги (пункт 4.4 Договору).

В силу пункту 4.6 Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта Адвокатське об`єднання може надавати акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.

Сума, вказана у пункті 4.1 Договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.8 Договору).

Зі змісту Акту наданих послуг від 11.01.2022 року № 01/11-01/22 вбачається, що загальний час, витрачений Адвокатським об`єднанням "Сенаторс" для надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" юридичної допомоги становить вісім годин, з яких: проведення зустрічі з клієнтом від 02.08.2021 року з питання підготовки та подання позовної заяви (1 година); опрацювання судової практики, законодавства з правового регулювання договору позики, стягнення заборгованості з урахуванням розміру індексу інфляції, 3 % річних (2 години); здійснення підготовки позовної заяви та додатків (2 години); направлення позовної заяви та додатків до суду, копії позовної заяви та додатків до відповідача (1 година); підготовка і направлення до суду заяви про усунення недоліків від 18.10.2021 року в справі № 910/15208/21 (1 година); підготовка і направлення до суду заяви від 17.11.2021 року в справі № 910/15208/21 (1 година).

Також слід зазначити, що згідно з вищевказаним актом ціна наданих Адвокатським об`єднанням "Сенаторс" позивачу послуг склала 8 000,00 грн., що відповідає погодженому сторонами у пункті 4.3 Договору розміру погодинної ставки в розмірі 1 000,00 грн.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (пункт 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993 року).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.

Разом із тим, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Тернопіль" клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи № 910/15208/21, не надходило.

Водночас Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У той же час, дослідивши заяву позивача від 11.01.2022 року про розподіл судових витрат та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову в розподілі включених до акту від 11.01.2022 року № 01/11-01/22 витрат на оплату послуг з підготовки і направлення до суду заяви про усунення недоліків від 18.10.2021 року в справі № 910/15208/21 тривалістю 1 година та вартістю відповідно 1 000,00 грн., оскільки такі витрати не можуть бути визнані судом неминучими, а їх розмір - розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У пункті 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких віднесено витрати на оплату професійної правничої допомоги), покладаються на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не подано будь-яких клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення судових витрат та не доведено суду належними та допустимим доказами обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), зважаючи, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. є підтвердженими, враховуючи задоволення рішенням господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року в справі № 910/15208/21 позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі", та водночас беручи до уваги те, що витрати позивача на оплату послуг з підготовки і направлення до суду заяви про усунення недоліків від 18.10.2021 року в справі № 910/15208/21 тривалістю 1 година та вартістю відповідно 1 000,00 грн. не були неминучими і не відповідають критеріям розумності та обґрунтованості, суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування заявлених позивачем витрат, що становлять 7 000,00 грн., покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Тернопіль" (47223, Тернопільська область, Зборівський район, село Гукалівці, вулиця Глиняники, будинок 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" (48700, Тернопільська область, Борщівський район, місто Борщів, вулиця Степана Бандери, будинок 146, корпус Г, квартира 13; ) 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пі Ен Ейч Енерджі" про відшкодування судових витрат відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 24.01.2022 року.

Суддя В.С. Ломака