ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" січня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3367/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 916/3367/21

за позовом: Акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, місто Київ, Бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, )

до відповідача: Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації (68702, Одеська область, Болградський район ,м. Болград, пр. Соборний, буд. 149, )

про стягнення 30 149, 57 грн.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації заборгованості у розмірі 30 149, 57 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком для позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян. При цьому, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання. Оскільки телекомунікаційні послуги на пільгових умовах АТ "Укртелеком" надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган - Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації - в силу закону має відшкодувати позивачу понесені ним витрати. Адже, обов`язок відповідача з компенсації вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг споживачам, які мають право на пільги, виникає безпосередньо із нормативно-правових актів, і його виконання не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. В ухвалі суду сторонам встановлено строки на подання до суду заяв по суті справи, зокрема відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду від 10.11.2021р. вручена відповідачу 17.11.2021р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, встановлений судом строк для подання до суду відзиву на позов сплинув 02.12.2021р.

14.12.2021р. за вх.№33721/21 господарським судом одержаний відзив на позовну заяву, який відповідачем направлено до суду поштовим зв`язком 12.12.2021р., про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті.

20.12.2021р. господарським судом постановлено ухвалу, якою відзив Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації на позовну заяву за вх.№33721/21 від 14.12.2021р. у справі №916/3367/21 залишено без розгляду.

Ухвала суду від 20.12.2021р. вручена відповідачу 28.12.2021р., про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Станом на 10.01.2022р., тобто останній день розгляду даної справи, до суду не надходило ані клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, ані клопотання про продовження пропущеного строку на подання до суду відзиву на позов.

Отже, враховуючи вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено:

АТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

В Україні діє Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 за №117, з метою удосконалення обліку цих осіб.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про телекомунікації", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про прокуратуру", "Про охорону дитинства", якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам - жителям Болградського району Одеської області, які мають право на пільги, є обов`язком позивача.

На виконання вимог законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, позивачем як оператором телекомунікації, у період з 01.01.2021р. по 31.05.2021р. надавалися телекомунікаційні послуги (послуги зв`язку) на пільгових умовах окремим категоріям громадян Болградського району Одеської області, що включене до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за періоди січень-травень 2021 року, які наявні в матеріалах справи.

Також судом встановлено, що витрати позивача, понесені внаслідок надання окремим категоріям громадян послуг зв`язку на пільгових умовах, за період з січня по травень 2021р. згідно вказаних рахунків становлять 30 149, 57 грн.

Окрім того, судом встановлено, що АТ «Укртелеком» щомісячно протягом спірного періоду у письмовій та в електронній формах надсилало на адресу відповідача засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг за формою «№3-пільга», акти звіряння розрахунків за формою «№3-пільга», затвердженою Наказом Міністерства праці України №83 від 28.03.2003 року, та зведені розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Вказані документи також надсилались відповідачу у вигляді файлів DВF-формату, про що свідчать наявні в матеріалах справи скріншоти електронних листів з електронної пошти позивача.

Також, у супровідних листах АТ «Укртелеком» просило відповідача надати інформацію, яка міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб та направити розбіжності виявлені за результатами звіряння Розрахунку видатків з інформацією яка міститься у Реєстрі.

Проте, відповідач належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за відповідний період позивачу не повернув та не повідомляв позивача щодо наявності зауважень щодо наведеної у Розрахунках видатків інформації.

У листі від 24.03.2021р. за вих.№71і200-05-52 ПАТ «Укртелеком» з метою забезпечення регулярного обміну інформацією щодо наданих мешканцям ОТГ телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та відшкодування витрат оператора телекомунікацій надіслав Болградській міській громаді проект Договору про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян на 2021р. Також позивач просив підписати Договір і один примірник повернути на адресу ПАТ «Укртелеком».

Листом від 11.08.2021р. за №1481/0242 Болградська міська рада Одеської області у відповідь на лист №71і200-05-52від 07.06.2021р. повідомила про те, що Болградська міська рада не володіє інформацією щодо списку громадян, які мають право на пільгове користування послугами зв`язку, тому акт звіряння розрахунку на відшкодування витрат пов`язаних з наданням пільг не може бути підписаний. У місцевому бюджеті Болградської територіальної громади на 2021р. не затверджено видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку.

У зв`язку з тим, що заборгованість по витратам, понесеним позивачем внаслідок надання окремим категоріям громадян Болградського району Одеської області послуг зв`язку на пільгових умовах не погашена, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації 30 149, 57 грн.

Висновки суду.

Предметом спору у даній справі є вимога АТ «Укртелеком» про стягнення боргу з компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 30 149, 57 грн.

За змістом п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, зокрема, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, споживачам, які мають встановлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України, за місцем проживання споживача, з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

ПАТ "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил № 295, інших законодавчих актів України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

Приписами ст. 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку. Розрахунки і обґрунтування до показників видатків на соціальні цілі у проектах Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на підставі державних соціальних стандартів, визначених відповідно до цього Закону. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Отже, держава, на виконання функції з соціального захисту населення, встановила певним категоріям осіб пільги з оплати послуг зв`язку та взяла на себе зобов`язання компенсувати втрати доходу провайдерів, операторів телекомунікаційних послуг, понесені ними внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів.

Таким чином, норми вищенаведених Законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлено безумовний обов`язок оператора телекомунікація надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17.

Як вище встановлено господарським судом, на виконання вимог чинного законодавства у період з 01.01.2021 по 31.05.2021 АТ «Укртелеком» було надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за формою "3-пільга" на загальну суму 30 149, 57 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що виконавчу владу в районах та місцях реалізують місцеві державні адміністрації, які є місцевими органами виконавчої влади. Згідно пункту 10 статті 13 цього закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціального захисту населення.

Відповідно до Положення про Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації (далі - Положення), затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 29.05.2014 №205/А-2014 (у редакції розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.10.2016р. №413/А-2016), Управління утворюється головою районної державної адміністрації, входить до складу районної державної адміністрації і в межах Болградського району забезпечує виконання покладених на нього завдань. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, наказами Департаменту соціального захисту населення, інших центральних органів виконавчої влади, розпорядженнями голови Одеської обласної державної адміністрації, районної державної адміністрації, а також Положенням про Управління (п. 3 Положення).

Основними завданнями Управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території району у сфері соціального захисту населення.

Серед функцій Управління здійснює в межах своєї компетенції надання установлених законодавством України пільг і проводить заходи щодо соціального захисту інвалідів, ветеранів війни та праці, одиноких непрацездатних громадян, жертв політичних репресій депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, дітей-сиріт, одиноких матерів, сімей загиблих військовослужбовців, багатодітних сімей та інших категорій громадян, координує роботу підприємств, установ та організацій з цих питань; подає пропозиції районній державній адміністрації, виконкомам міськсільрад під час формування проектів відповідних місцевих бюджетів щодо передбачення у складі видатків на фінансування місцевих програм соціального захисту та соціального забезпечення відповідних коштів на компенсацію витрат суб`єктів, що надають соціальні послуги.

Оскільки, до компетенції Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації належить забезпечення реалізації на її території державної політики у сфері соціального захисту населення, Управління є головним розпорядником коштів та органом, відповідальним за ведення єдиної інформаційно-аналітичної системи соціального захисту населення, за проведення звірок та складання актів звірок з підприємствами надавачами послуг.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що відповідна позиція була встановлена Господарським судом Одеської області у рішенні від 18.01.2021 при розгляді справи №916/3217/20. Датою набрання законної сили рішення у справі №916/3217/20 є 09.02.2021.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29.01.2003 №117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Положення).

Згідно п. 3 Положення №117 від 29.01.2003 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи), зокрема: організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги відповідним категоріям населення; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга" тощо.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 №535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг "2-пільга", закріплений чіткий перелік вимог щодо відомостей, які мають бути зазначені під час здійснення розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних із наданням пільг, зокрема, відомості, за якими можливо ідентифікувати особу, перелік її пільг та період їх отримання, місце проживання особи. Таким чином, вказаний документ є достатнім доказом належного надання послуг на пільгових умовах та їх обсягу.

Згідно пунктів 3 та 4 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджено постаново Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, систематизація інформації з реєстру та забезпечення її використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати є обов`язком структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Вони вправі отримувати дані від надавачів послуг та надавати їм інформацію, що міститься в реєстрі. Отже, звіряння інформації, одержаної від надавача послуг є обов`язком Управління в силу того, що на нього покладено обов`язок розрахунку розміру пільг та їх надання.

Як свідчать матеріали справи, позивачем щомісячно надсилались відповідачу листи з додатками, а саме поіменні списки абонентів за формою « 3-пільга», а також акти звіряння за формою « 3-пільга».

Однак, відповідач акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за спірний період позивачу не повернув. Водночас, зауважень чи претензій щодо нарахованих сум позивачу не надіслав. Доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам відповідач суду не надав.

Таким чином розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та акти звірок розрахунків, які щомісячно надсилалися позивачем відповідачу, є належними доказами про розмір витрат позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів.

В порушення вищезазначених вимог нормативно-правових актів, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) на пільгових умовах протягом січня-травня 2021 року відповідачем не відшкодовані, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 30 149, 57 грн.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України.

Положеннями ст. 30 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено ст. 87 цього Кодексу.

Пунктом 9 ст. 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги.

Статтею 82 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки бюджетів поділяються на: 1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Як визначено п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Отже, вищевказаною нормою визначено, що до видатків місцевих бюджетів належать видатки на пільги з послуг зв`язку громадянам, на яких поширюються такі пільги відповідно до законів України.

Також, господарський суд зазначає, що порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету був встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256.

Проте, 21.06.2017 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №426 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 4.03.2002 року №256", якою з Порядку №256 були виключені пільги з послуг зв`язку з переліку видатків місцевих бюджетів, які фінансуються за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Вказані зміни свідчать про те, що фактично відбулася зміна джерела фінансування визначених законодавством пільг на послуги зв`язку, а саме - замість фінансування з державного бюджету вказані витрати перейшли до видатків з місцевих бюджетів усіх рівнів.

Водночас, згідно ч. 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Із цією нормою закону кореспондує позиція Міністерства фінансів України, викладена у листі від 16.06.2017 №09010-20-10/1603: "В умовах реформи міжбюджетних відносин та поглиблення процесу децентралізації влади з 1 січня 2017 року видатки на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян включено до визначених статтею 91 Кодексу видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів".

Більш того, згідно з ч. 7 ст. 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вищенаведені видатки місцевих бюджетів, які передбачені п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, визначаються як видатки, пов`язані з виконанням власних повноважень місцевого самоврядування. Вони фінансуються за рахунок доходів, визначених статтею 69 Бюджетного кодексу (ця стаття визначає перелік доходів місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, тобто спрямовуються на забезпечення виконання власних повноважень органів самоврядування). Тому обсяг цих видатків не враховується при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, що надаються місцевим бюджетам з інших бюджетів.

Отже, норми матеріального права, на момент дії спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв`язку в залежність виключно від наявності субвенцій державного бюджету.

Також, господарський суд звертає увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 втратила чинність з 24.12.2019 року внаслідок прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1101 про Деякі питання виплати державної соціальної допомоги, якою затверджений "Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення".

Однак, і цим порядком також не передбачена компенсація витрат на пільги з послуг зв`язку за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, господарський суд зауважує, що бюджетне законодавство України (у тому числі у період спірних правовідносин) відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів і не передбачає механізму компенсації таких витрат за рахунок коштів державного бюджету

Водночас господарським судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.05.2018 у справі 927/465/17 та згідно з якою Управління соціального захисту населення зобов`язане здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, незважаючи на те, що Законом України про Державний бюджет на відповідний рік не були передбачені кошти на ці видатки, адже певне право виникає в особи, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, причому не у зв`язку зі згаданим Законом та похідними від нього актами (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правового акту, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

З огляду на вищевказане та з урахуванням того, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 30 149, 57 грн. Управління до суду не надало, господарський суд вважає позовні вимоги АТ «Укртелеком» в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» про стягнення з відповідача вищевказаної суми обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, господарський суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, чинне законодавство України не передбачає обов`язкової наявності договірних відносин сторін для здійснення відшкодування витрат за послуги, надані пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із вище перелічених нормативних актів і не залежать від волевиявлення постачальників послуг та відповідних органів.

Разом з тим, з огляду на те, що право на пільги щодо послуг зв`язку визначено, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", посилання Управління на втрату чинності постанови Кабінету Міністрів від 04.03.2002 року №256 та відсутність механізму відшкодування наданих послуг зв`язку, жодним чином не впливає на висновки суду щодо необхідності виконання зобов`язань, які випливають із закону.

Окрім того, господарський суд зауважує, що відсутність бюджетних асигнувань для оплати послуг зв`язку не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019р. у справі №916/1345/18.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації про стягнення 30 149, 57 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації (68702, Одеська область, Болградський район, м. Болград, пр. Соборний, буд. 149, ) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, місто Київ, Бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) в особі Одеської філії АТ «Укртелеком» (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, ) заборгованість у розмірі 30 149 (тридцять тисяч сто сорок дев`ять) грн. 57 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 10 січня 2022 р.

Суддя Г.Є. Смелянець