ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.01.2022м. СумиСправа № 920/1180/21

Господарський суд Сумської області у складі
судді Резніченко О.Ю.,
розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України,
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 25220 грн. 43 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Позивач звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 25220 грн. 43 коп. збитків в порядку регресу.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 12.07.2017 р. за участю транспортного засобу КРАЗ 260, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 - водія військової частини НОМЕР_1 - було завдано механічних пошкоджень транспортним засобам ВАЗ 111840, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 . В подальшому власник транспортного засобу ВАЗ 111840, державний номерний знак НОМЕР_3 , - ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про отримання відшкодування шкоди та на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих позивач здійснив регламентну виплату потерпілому в розмірі 25220 грн 43 коп., що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу зазначених грошових коштів.
Ухвалою суду від 04.11.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.
30.11.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (вх. №9874/21) ,в якому відповідач проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Крім того, відповідач наголошував на тому, що позивачем невірно зазначено код ЄДРПОУ відповідача 26614840, а вірним є .
Ухвалою суду від 06.12.2021 розгляд справи відкладено на 04.01.2022 без проведення судового засідання та запропоновано позивачу надати пояснення стосовно наявності у відповідача статусу юридичної особи із зазначенням вірного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
14.12.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив №44158 від 09.12.2021 (вх. №10194/21), в якій позивач повідомив суд про те, що дійсно під час складання тексту позовної заяви ним дійсно було невірно зазначено код ЄДРПОУ відповідача, тому просить суд вважати вірним ЄДРПОУ Військової частини НОМЕР_1 00046775.
Відповідно до положень Порядку реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 2007 року № 749, відомості про військові частини як суб`єкти господарської діяльності вносяться до реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності, реєстраційні дії в якому здійснює Міністерство оборони України, а не до Єдиного державного реєстру.
Згідно змісту ч.4 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», до Єдиного державного реєстру не заносяться відомості, що становлять державну таємницю.
Враховуючи те, що відомості про Військову частину НОМЕР_1 становлять державну таємницю, вищевказані відомості не заносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, позивач наголошував на тому, що оскільки транспортний засіб КРАЗ 260, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить та закріплений за військовою частиною НОМЕР_1 , то саме відповідач має нести відповідальність за завдані збитки, спричинені військовослужбовцем в результаті ДТП, за участю вищевказаного транспортного засобу. Відтак, оскільки військовослужбовець ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом КРАЗ 260, державний номерний знак НОМЕР_2 в силу виконання службових обов`язків перед Військовою частиною НОМЕР_1 , то відповідальність щодо відшкодування збитків покладається саме на Відповідача.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.
Відповідно до довідки Головного управління національної поліції в Луганській області №174423 про дорожньо-транспортні пригоду 12.07.2017 о 17 год. 40 хв. на вул. Монастирська в м. Старобільськ Луганської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного бортового автомобіля КРАЗ 260, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ВЧ НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 ; легкового автомобіля ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , що йому і належить, та легкового автомобіля ВАЗ 111840, номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 , що йому і належить.
В наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом «ДТП») транспортним засобам ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , та ВАЗ 111840, номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 було завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріального збитку.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..
Частиною 6 ст. 75 ГПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до постанов Старобільського районного суду Луганської області від 10.08.2017 у справах №431/3171/17 та №431/3170/17 ОСОБА_1 - водія військової частини НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно з вироком Старобільського районного суду Луганської області від 21.10.2019, який набрав законної сили 21.11.2019, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України (порушення правил водіння спеціальної машини, що спричинило потерпілому - ОСОБА_2 - середньої тяжкості тілесні ушкодження).
Зазначеним вироком суду також було встановлено, що ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2016 року №275 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначений на посаду водія господарчого відділення, взводу матеріального забезпечення, з 27.09.2016 року поставлений на всі види забезпечення.
Вказане також підтверджуєтсья письмовими матеріалами справи, а саме: військовим квитком НОМЕР_7 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 14-15), а також доданим до відповіді на відзив наказом від 13.07.2017 №4 Командира ВЧ НОМЕР_1 (з адімінстартивно-господарської діяльності) та актом службового розслідування за фактом скоєння ДТП командиром автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, від 14.07.2017 р.
На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відтак, власник пошкодженого автомобіля ВАЗ 111840, державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 05.09.2017 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди.
Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження 25.08.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 111840, державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 40748 грн. 18 коп. (а.с. 21-28).
На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 25220 грн. 43 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1475882 від 04.03.2020 року (а.с. 30).
Враховуючи викладене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 25 220 грн. 43 коп.
Позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію від 09.10.2020 про відшкодування збитків в розмірі 25 220 грн 43 коп. в порядку регресу, проте станом на дату подачі позовної заяви жодних дій з боку відповідача щодо здійснення відшкодування збитків позивачу не вчинено.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.
Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.
Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відтак, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки й не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки й перебуває в трудових (службових) відносинах з володільцем цього джерела.
Наявність у військовослужбовця ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП посвідчення водія, військового квитка (з відміткою про перебування на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 ), шляхового листа, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 25.06.2017 року про закріплення транспортного засобу КРАЗ 260, державний номерний знак НОМЕР_2 , є належним доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом КРАЗ 260, державний номерний знак НОМЕР_2 , на законних підставах та виконував, розпорядження начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків у порядку регресу 25220 грн 43 коп. визнаються судом правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонам.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В :
1. Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 25220 грн 43 коп. задовольнити повністю.
2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154, ) 25220 грн 43 коп. завданих збитків в порядку регресу, 2270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
3. Видати Моторному (транспортному) страховому бюро України наказ після набрання рішенням законної сили.
4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.
Повне судове рішення складено 06.01.2022.
Суддя О.Ю. Резніченко