ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/8730/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "Електрозавод", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення неустойки за порушення строку поставки товару у розмірі 39 600 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрозавод" про стягнення неустойки за порушення строку поставки товару у розмірі 39 600 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №30-0937-02 від 18.11.2020, в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи: Відповідачу: - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати всім учасникам справи; - у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати відповідну заяву у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; - у 10-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також направити всім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачу: - у 10-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також направити всім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 166 ГПК України.

04.01.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував у повному обсязі, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що договір, який датується 18.11.2020 р. був підписаний і укладений наприкінці грудня місяця 2020 р. Після підписання і укладення Договору разом із Протоколом розбіжностей, ПрАТ «Електрозавод» поступилося на умову контрагента ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» і наперекір своїм інтересам було прийнято рішення відкликати вищезазначений Протокол розбіжностей. Також відповідач зазначив, що багато часу зайняла процедура передачі креслень (чертежів), по яким мала виготовлятися продукція. Відповідач зазначив, що всі вище перелічені фактори вплинули на строк початку виготовлення продукції. Окрім цього, відповідач зазначив, що поточна економічна ситуація в Україні і у всьому світі через пандемію, карантинні обмеження змінило плани господарської діяльності підприємства не в найкращу сторону. ПрАТ «Електрозавод» планувало виконати взяті зобов`язання та домовленості по строкам поставки, але вагомі непередбачені обставини вплинули негативним чином на ситуацію загалом. Становище складної кризової ситуації, що склалась у відповідача та, як наслідок, призупиненням виробництва, відповідачем було повідомлено і викладено у відповіді на направлену претензію позивача щодо виникнення затримки по строкам поставки продукції, з детальною аргументацією реальних причин, які спричинили таку ситуацію на підприємстві. Судом відзив прийнято до відома.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (покупець - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електрозавод" (постачальник - відповідач) укладено договір №30-0937-02.

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти і оплатити продукцію нову, що не була в використанні (далі - «товар») на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору, кількість, номенклатура товару вказуються в специфікаціях до цього договору, що є його невід`ємною частиною (далі - «специфікації»).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що поставка товару здійснюється видами транспорту, зазначеними у специфікаціях.

Відповідно до п. 3.2 договору, постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, зазначених в специфікаціях відповідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010р.

Згідно з п. 3.3. договору, строки поставки товару зазначаються в специфікаціях. У разі поставки товару відповідно до графіка - графік оформлюється, як додаток до цього договору, який є йог невід`ємною частиною.

Пунктом 3.4. договору сторонами було узгоджено, що постачальник має право здійснити поставку товару в інші строки виключно на підставі попереднього погодження покупця у письмовій формі.

Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про заплановану дату поставки товару не пізніше ніж за 3 дні до дати поставки (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 3.7. договору, датою поставки переходу права власності на товар вважається дата: - отримання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, іменовані надалі товаросупровідними накладними, при поставках автомобільним транспортом; - дата календарного штемпеля станції призначення, в залізничній накладній, іменовані надалі - товаросупровідними накладними, при поставці залізничним транспортом; - за погодженням сторін в специфікаціях може бути зазначена інша дата поставки.

Місце переходу права власності на товар від постачальника до покупця визначається у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину (п. 3.8. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору, поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов`язані з постачанням товару.

Згідно з п. 4.4. договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до неї специфікацій.

Оплата за поставлений товар буде проводитися протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з дати поставки товару та надання документів, зазначених в п.6.3 цього договору, якою інше не зазначено у відповідній специфікації (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору, при невиконанні строків або об`ємів виготовлення та/або поставки товару, а також строків направлення письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження, зазначених у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого товару. У разі порушення строків поставки більш як на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшої приймання і оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримати повідомлення покупця.

Згідно з п.п. 10.4, 10.5 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання, але не раніше отримання згоди на укладання цього договору (правочину) органів управління, до компетенції яких віднесено надання такої згода, у випадках передбачених установчими документами сторони. Цей договір діє до 31 грудня 2021 року включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, постачальник (відповідач) підписав основний текст договору з позначкою «з протоколом розбіжностей від 15 12.2020». Однак, листом від 04.01.2021 за вих. №21-001 відповідач повідомив позивача про відкликання протоколу розбіжностей від 15.12.2020 до договору поставки № 30-0937-02 від 18.11.2020 та про згоду підписати договір поставки №30-0937-02 в редакції покупця та поставити продукцію у повному об`ємі.

Між позивачем та відповідачем укладено специфікацію №1 від 18.11.2020, в якій сторони узгодили найменування товару, що підлягає поставці: візок спікальний ТС-2,5 (з підшипником АФЗ), креслення 249 36401СБ-1-2-3 у кількості 5 штук. Також сторонами у специфікації №1 від 18.11.2020 було узгоджено, що вартість товару, що поставляється відповідно до даної Специфікації становить 412 500.00 грн.; ПДВ становить 82 500,00 грн., загальна вартість з ПДВ становить 495 000,00 грн. Ціну товару зазначено з урахуванням транспортних витрат. Транспортні витрати несе постачальник. Товар поставляється автомобільним транспортом.

Згідно з п.п. 2, 4, 5, 8 Специфікації №1 від 18.11.2020, товар поставляється на умовах поставки DАР-склад покупця м.Кам`янське, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строк поставки: 75 календарних дня з дати підписання специфікації. Умови оплати: 100% по факту поставки (код Р020). Строк оплати поставлених товарів: 20 календарних днів з дати поставки товару. Право власності на товар від постачальника до покупця переходить в місці передачі товару на складі покупця.

Специфікація №1 від 18.11.2020 фактично підписана сторонами 31.12.2020.

Оскільки датою підписання специфікації є 31.12.2020 граничний термін поставки -16.03.2021 (75 календарних дня з дати підписання специфікації).

Відповідач у встановлений договором та специфікацією строк (до 16.03.2021) товар позивачу не поставив.

Позивач у позовній заяві зазначив, що у зв`язку з порушенням визначеного Специфікацією № 1 строку поставки товару покупець направив на адресу постачальника претензію № 4 від 07.05.2021 (вих. № 01/385 від 17.05.2020) з вимогою про здійснення поставки товару та сплату неустойки за порушення строку поставки товару в розмірі 39600,00грн.

05.07.2021 відповідач надіслав позивачу відповідь на претензію за вих. № 01/385 від 17.05.2021, в якій повідомив, що згідно умов договору постачальник повинен виготовити і поставити відповідну продукцію, але поточна економічна ситуація в Україні і у всьому світі через карантин і пандемію змінило плани господарської діяльності підприємства не на найкращу сторону. ПрАТ «Електрозавод» планувало виконати взяті зобов`язання та домовленості по строкам поставки, але вагомі непередбачені обставини вплинули негативним чином на ситуацію загалом. З урахуванням того, що поставка товару фактично відбулася (19.05.2021 р.), відповідач просив врахувати ці об`єктивні причини, які склалися наданий час та не застосовувати по відношенню до ПрАТ «Електрозавод» штрафні санкції згідно укладеного договору.

Позивач вказує, що постачальник фактично визнав порушення зобов`язань з поставки товару у визначений специфікацією термін, однак грошові кошти в розмірі 39 600,00грн. на розрахунковий рахунок покупця не надійшли.

Звертаючись до господарського суду із цим позовом, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №30-0937-02 від 18.11.2020, в частині своєчасної поставки товару та просить суд стягнути з відповідача на підставі п. 7.3. договору, суму неустойки в розмірі 8% від вартості несвоєчасно поставленого товару у розмірі 39600,00грн. (495 000,00 грн. х 8%).

Наведені обставини стали причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання з поставки товару, у визначений у специфікації до договору строк. Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді відповідача на претензію, відповідач визнав, що товар поставлено позивачу із порушенням встановлено договором строку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.3. договору, при невиконанні строків або об`ємів виготовлення та/або поставки товару, а також строків направлення письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження, зазначених у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору, постачальник виплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасно виготовленого та/або поставленого товару. У разі порушення строків поставки більш як на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшої приймання і оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримати повідомлення покупця.

Позивачем здійснено розрахунок штрафу (8% від вартості товару, який поставляється - 495 000 грн.) на суму 39 600грн.

Суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку штрафу, та дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 39 600,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву суд вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що факт порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару, у визначений у специфікації до договору строк встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, натомість відповідачем не надано жодних доказів які б свідчили про зміну строків поставки товару.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електрозавод" (50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, буд. 1К, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; ) суму неустойки за порушення строку поставки товару у розмірі 39 600, 00 грн. (тридцять дев`ять тисяч шістсот грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.01.2022р.

Суддя І.В. Владимиренко