РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2022Справа № 910/17022/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Омельченко Ірини Петрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Роял Експрес»

про стягнення 222.148,21 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

20.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Омельченко Ірини Петрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Роял Експрес» про стягнення 222.148,21 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 145 від 28.05.2021 позивачем було перераховано відповідачу 203.850,00 грн попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 86 від 28.05.2021. У зв`язку з тим, що відповідачем не було поставлено позивачу товар передбачений специфікацією № 7 від 28.05.2021 до договору № 145 від 28.05.2021, позивачем було направлено на адресу відповідача лист-вимогу № 01 від 25.06.2021, в якому позивач просив протягом 5 (п`яти) банківських днів повернути сплачену попередню оплату. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було повернуто сплачену позивачем попередню оплату, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 222.148,21 грн, з яких 203.850,00 грн основного боргу, 203,03 грн інфляційних втрат, 18.095,18 грн 30% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17022/21 від 21.10.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

17.11.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/17022/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.11.2022 було 25.11.2021 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02034, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1Ф (номер відправлення 898), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 23.11.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 02.12.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 898, а отже відповідач мав подати відзив у строк до 17.12.2021 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 23.11.2021 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Роял Експрес» (постачальник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Омельченко Іриною Петрівною (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 145 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати (поставити) партіями у власність покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), а саме: дизельне пальне, бензин А-76, А-80, А-92, А-95 та інші нафтопродукти.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставку товару не здійснив, в зв`язку з чим має повернути сплачені кошти в розмірі 203.850,00 грн. Також позивачем нараховано 203,03 грн інфляційних втрат та 18.095,18 грн 30% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та його скріплення печатками сторін та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому випадку - не раніше моменту виконання сторонами взятих на себе договором зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1 договору найменування товару, чинні відносно товару коди за відповідними класифікаторами, виробник та країна походження товару, одиниці виміру, кількості товару та його кількість, ціна (з урахуванням відповідного варіанту оподаткування податком на додану вартість), строки та умови (базис) поставки кожної партії товару визначаються в договорі та/або у відповідній специфікації до договору, яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до специфікації № 7 від 28.05.2021 постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця наступну партію товару:

найменування товару - паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0, виробник ВАТ «Мозирський НПЗ», країна походження Республіка Білорусь;

кількість - 9000 літрів, загальною вартістю 203.850,00 грн;

строк поставки - до 15.06.2021;

умови поставки - с. Польове, вул. Миру, 17, Миронівський р-н, Київська обл.

Згідно з п. 3.3 договору оплата конкретної партії товару проводиться в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем на поточний банківський рахунок постачальника, вказаний у договорі, оплати в розмірі вартості партії товару, зазначеної у відповідній Специфікації, протягом 5 (п 'яти) банківських днів з моменту отримання покупцем даної партії товару, якщо інший термін та/або порядок оплати партії товару не вказаний у відповідній Специфікації. Зобов`язання покупця зі сплати ціни товару вважається виконаним в момент списання коштів з банківського рахунку покупця відповідно до платіжних реквізитів, вказаних постачальником у цьому договорі. Ризики не зарахування коштів на банківський рахунок постачальника несе останній, за умови, що в платіжних документах вірно вказані реквізити одержувача та призначення платежу.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що відносно окремої партії товару відповідною Специфікацією може бути передбачено інший строк та/або порядок розрахунків.

У специфікації № 7 від 28.05.2021 визначено, що загальна вартість товару сплачується на умовах 100% передплати.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 51 від 28.05.2021 за паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0 у кількості 9000 літрів вартістю 203.850,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно платіжного доручення № 86 від 28.05.2021 перерахував відповідачу кошти в розмірі 203.850,00 грн; в призначенні платежу зазначено, що кошти сплачено на підставі рахунку № 51 від 28.05.2021.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1 договору постачальник поставляє товар в строки та на умовах базису поставки, передбачених відповідною специфікацією. Відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «ІНКОТЕРМС-2010». У випадку розбіжностей між положеннями «ІНКОТЕРМС-2010» та умовами даного договору/специфікації перевага надасться положення договору/специфікації. У випадку розбіжностей між положеннями договору та відповідної специфікації перевага надається положенням специфікації (але виключно по відношенню до партії товару, наведеної у такій специфікації).

Згідно з п. 4.2 договору право власності на товар, а також ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або втрати товару у покупця виникає з моменту отримання покупцем товару згідно відповідної накладної або іншого рівнозначного документу.

Як зазначалось вище у специфікації встановлено строк поставки товару до 15.06.2021.

Якщо вказується календарна дата після прийменника «до» або «по», то ця дата входить до зазначеного строку.

Таким чином, останнім днем виконання зобов`язання з поставки товару є саме 15.06.2021.

Матеріали справи свідчать, що відповідач досі товар вартістю 203.850,00 грн позивачу не поставив.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Згідно з п. 5.7 договору у разі недопоставки товару постачальником терміном більше 14 календарних днів покупець має право відмовитись від отримання товару, надіславши письмове повідомлення за місцезнаходженням постачальника. У цьому випадку постачальник Зобов`язаний повернути сплачену покупцем суму попередньої оплати (якщо гака мала місце) протягом 5 банківських днів з моменту направлення письмового повідомлення постачальнику.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 01 від 25.06.2021, в якому позивач у зв`язку з не поставкою дизельного палива у кількості 9000 літрів вартістю 203.850,00 грн вимагав протягом 5 (п`яти) банківських днів повернути попередню оплату в розмірі 203.850,00 грн.

Даний лист вручено відповідачу 02.08.2021, що підтверджується відповідною відміткою на зазначеному листі з відтиском печатки відповідача.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже відповідач мав повернути попередню оплату у строк до 09.08.2021, що здійснено відповідачем не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 203.850,00 грн.

В зв`язку з тим, що відповідач не поставив товар, позивач просить стягнути з відповідача 203,03 грн інфляційних втрат та 18.095,18 грн 30% річних (нарахованих за період з 15.06.2021 по 30.09.2021).

Суд вважає, що позивачем невірно визначено початок прострочення виконання 15.06.2021, оскільки як зазначено судом вище останнім днем поставки товару умовами договору визначено саме 15.06.2021, відповідно першим днем прострочення зобов`язання є 16.06.2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Пунктом 5.7 договору передбачено, що у зв`язку з недопоставкою товару окрім повернення попередньої оплати постачальник також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує покупцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 30 (тридцять) % річних за весь час прострочення поставки товару.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що пунктом 5.7 договору сторони узгодили інший розмір річних, сплата яких передбачена в порядку 625 Цивільного кодексу України.

За результатами здійснення судом власного перерахунку 30% річних становлять 17.927,63 грн (за період з 16.06.2021 по 30.09.2021), які підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 30% річних втрат слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

За розрахунками суду (знаходиться в матеріалах справи) розмір інфляційних втрат становить 2.239,49 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром інфляційних втрат - 203,03 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Омельченко Ірини Петрівни підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Роял Експрес» (02034, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1Ф, ) на користь Фізичної особи-підприємця Омельченко Ірини Петрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 203.850 (двісті три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. попередньої оплати, 203 (двісті три) грн. 03 коп. інфляційних втрат, 17.927 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн 63 коп. 30% річних, 3.329 (три тисячі триста двадцять дев`ять) грн 71 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова