ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.01.2022 Справа № 908/109/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Заступника Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 908/109/22

за позовом: Заступника Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя в інтересакех держави в особі Запорізької міської ради

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Рітейл Груп»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджой трейд»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп»

про визнання недійсними актів

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ

Заступник Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Рітейл Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджой трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» та просить суд визнати недійсним Акт оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджой Трейд» від 07 серпня 2018 року, визнати недійсним Акт оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» від 10 грудня 2018 року, припинивши право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» на об`єкти нерухомого майна: склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), Б (площа 653, 9 кв. м.), В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв.м.), за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леонова, 1-є, номер запису про право власності/ довірчої власності 29424050.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Разом з позовом,в порядку приписів ст. ст. 136, 137 ГПК України, надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої прокурор просить суд накласти арешт на нерухоме майно - склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), літ. Б (площа 653,9 кв. м.), літ. В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв. м.), що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леонова, 1-є, номер запису про право власності/довірчої власності 29424050, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» (, місцезнаходження юридичної особи: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, б. 64-Д).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.09.2018 у справі № 908/896/18 позовні вимоги Запорізької місцевої прокуратури № 3 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ТОВ «Інвест Рітейл Груп» 241 023.9о грн. Рішення ніким не оскаржувалось та набрало чинності 09.10.2018.

Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 20.12.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У подальшому, виконавчий документ неодноразово перебував на виконанні у відділі Державної виконавчої служби, однак щоразу державним виконавцем за результатом вжитих заходів виноситься постанова про повернення виконавчого документа у зв`язку з відсутністю майна та коштів, за рахунок яких можливо забезпечити виконання рішення. Востаннє виконавче провадження відкрито 18.05.2021. На теперішній час виконавче провадження не завершено, державним виконавцем вживаються заходи для встановлення майна боржника.

Так, за весь час примусового виконання рішення у справі №908/896/18 встановлено, що ліквідне майно, на яке можливо звернути стягнення для фактичного виконання рішення, у боржника відсутнє, а право власності ТОВ «Інвест Рітейл Груп» на об`єкти нерухомого майна (склади літ. А, Б, В, сторожка літ. Г, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леонова, 1є) припинено 07.08.2018 на підставі акту оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджой Трейд», що підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №286908502 від 26.11.2021. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що станом на 07.08.2018 керівником ТОВ «Інвест Рітейл Груп» був ОСОБА_1 , керівником ТОВ «Енджой Трейд», був ОСОБА_2 . Проте, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Енджой Трейд» був ОСОБА_1 (керівник ТОВ «Інвест Рітейл Груп»). У подальшому, 10.12.2018 право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» на підставі акту оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу ТОВ «Бізі Груп», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205022158 від 23.03.2020.

Одним із засновників ТОВ «Бізі Груп» є ТОВ «Енджой Трейд» (кінцевим бенефіціарним власником якого також був ОСОБА_1 ).

Відтак прокурор зазначає, що ОСОБА_1 , будучи засновником та керівником ТОВ «Інвест Рітейл Груп», кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Енджой Трейд», та засновником ТОВ «Бізі Груп» (як кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Енджой Трейд»), будучи обізнаним про наявність судового рішення про стягнення з ТОВ «Інвест Рітейл Груп», яке ніким оскаржено не було та набрало законної сили, шляхом неодноразової передачі права власності на нерухоме майно до статутного капіталу підприємств, намагався уникнути примусової реалізації державною виконавчою службою нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 є, за виконавчим провадженням про стягнення з ТОВ «Інвест Рітейл Груп» боргу в сумі 241 023.96 грн.

Оскільки керівником ТОВ «Інвест Рітейл Груп» та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Енджой Трейд», станом на дату правочину був ОСОБА_1 , є всі підстави вважати, що відчуження прав власності на об`єкти нерухомого майна, здійснені з метою уникнення реального виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 11.09.2018 у справі № 908/896/18.

У той же час, одним із засновників ТОВ «Бізі Груп» є ТОВ «Енджой Трейд» кінцевим бенефіціарним власником якого також був ОСОБА_1 . Наявність у ТОВ «Бізі Груп» правомочностей власника майна вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірними об`єктами нерухомого майна на користь третіх осіб.

Таким чином, з урахуванням неодноразового переходу права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), Б (площа 653,9 кв. м.) і. В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв. м.), за адресою: АДРЕСА_1 -є, існує очевидна небезпека подальшого відчуження цих об`єктів, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави в особі Запорізької міської ради, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Відтак, з метою забезпечення подальшого реального виконання рішення суду та з метою недопущення відчуження ТОВ «Бізі Груп» об`єктів нерухомого майна на стадії розгляду Господарським судом Запорізької області позовної заяви Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, прокурор вважає найбільш доцільним, співвідносним і відповідним сутності позовних вимог заходом накладення арешту на об`єкти нерухомості, а саме: склади літ. А (площа 346,1 кв.м.), Б (площа 653,9 кв.м.), В (площа 343,5 кв.м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв.м.), за адресою: АДРЕСА_1 -є, оскільки не вжиття вказаних заходів може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких звернувся прокурор до суду.

Відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши подану заяву, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із приписами ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, виходячи з характеру обставин справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За відсутності законодавчого визначення понять "істотного" ускладнення виконання рішення суду, "унеможливлення виконання рішення суду" суди повинні у кожному конкретному випадку оцінювати подані учасником справи докази на підтвердження обставин щодо настання зазначених наслідків у випадку незабезпечення позову. Разом з тим, наявність пов`язаних з цим обставин підлягає обґрунтуванню та доведенню заявником (прокурором) на загальних підставах, визначених ГПК. Саме лише припущення про можливість настання таких наслідків, не обґрунтоване посиланням на конкретні обставини та докази у справі, не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст..13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський сул з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, що б відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту, та відновлення порушеного права. При чому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається з наданих доказів право власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є, неодноразово переходило: спершу від ТОВ «Інвест Рітейл Груп» до ТОВ «Енджой Трейд» , потім від ТОВ «Енджой Трейд» до ТОВ «Бізі Груп» не підставі актів оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу. При цьому, прокурор зазначає, що ОСОБА_1 , будучи засновником та керівником ТОВ «Інвест Рітейл Груп», в подальшому став кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Енджой Трейд», та засновником ТОВ «Бізі Груп» (як кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Енджой Трейд»).

Тобто в даному випадку вбачається, що будучи обізнаним про наявність про наявність судової справи № 908/896/18 про стягнення з ТОВ «Інвест Рітейл Груп» грошових коштів, останнє відчужило належне ії на праві власності нерухоме майно пов`язаним юридичним особам - ТОВ «Енджой Трейд» та ТОВ «Бізі Груп».

Разом з тим, з наданої до матеріалів заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 26.11.2021 вбачається, що спірне майно передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк».

Відтак існує небезпека подальшого відчуження цих об`єктів, що фактично може призвести до неможливості реального поновлення інтересів держави в разу задоволення позову прокурора.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Яке вбачається із поданого прокурором позову, він просить суд визнати недійсним Акт оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджой Трейд» від 07 серпня 2018 року, визнати недійсним Акт оцінки внесків та прийому-передачі майна для створення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» від 10 грудня 2018 року, припинивши право власності Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» на об`єкти нерухомого майна: склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), Б (площа 653, 9 кв. м.), В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв.м.), за адресою: АДРЕСА_1 -є, номер запису про право власності/ довірчої власності 29424050.

Враховуючи вищевикладені обставини, здійснення дій щодо реалізації належного відповідачеві майна, оскільки спір носить майновий характер, а спосіб забезпечення позову передбачений п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України співвідноситься з предметом позову, суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви, оскільки невжиття таких заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Таким чином, слід накласти арешт на об`єкти нерухомого майна:

- склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), літ. Б (площа 653,9 кв. м.), літ. В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв. м.), за адресою: АДРЕСА_1 -є.

Також, судом враховано, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

1. Заяву Заступника Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 908/109/22 шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64-Д), а саме:

- склади літ. А (площа 346,1 кв. м.), літ. Б (площа 653,9 кв. м.), літ. В (площа 343,5 кв. м.), сторожка літ. Г (площа 13,7 кв. м.), розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леонова, 1-є.

Стягувач: Запорізька міська рада (69105, м. Запоріжжя, вул. пр-т. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 0403915).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізі Груп» (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64-Д, ідентифікаційний код 42672623).

Ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили 11.01.2022 та може бути пред`явлена до виконання до 11.01.2025.

Ухвала набрала законної сили 11.01.2022 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.01.2022.

Суддя О.Г. Смірнов