ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 січня 2022 року Справа № 903/822/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Шума М. С., розглянувши заяву Дочірнього підприємства «РИБГОСП» ЦУМАНЬ»

про забезпечення позову

по справі №903/822/21

за позовом: Дочірнього підприємства "РИБГОСП" ЦУМАНЬ", м.Луцьк

до відповідачів: Цуманської селищної ради

Товариства з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба», смт Цумань, Волинська область

про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними договорів оренди землі

в с т а н о в и в: Дочірнє підприємство "РИБГОСП" ЦУМАНЬ" в позовній заяві від 08.10.2021 (вх.№01-50/888/21) до Цуманської селищної ради просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Цуманської селищної ради №15/8 від 20.06.2017 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТзОВ "Цумань-Риба" для ведення рибного господарства, які знаходяться на території Цуманської ОТГ, а саме щодо земельних ділянок площею 0,9669 га - кадастровий номер :01:001:2038, площею 0,7227 га - кадастровий номер :01:001:2039, площею 1, 6247 га - кадастровий номер :01:001:2037 а також визнати недійсними договори оренди землі від 20.07.2017, укладені між Цуманською селищною радою та ТзОВ "Цумагь-Риба" про передання в оренду земельних ділянок площею 0,9669 га - кадастровий номер :01:001:2038, площею 0,7227 га - кадастровий номер :01:001:2039, площею 1, 6247 га - кадастровий номер :01:001:2037, що розташовані на території Цуманської ОТГ для обслуговування гідротехнічних споруд для ведення рибного господарства (землі водного фонду). Судові витрати позивач просить суд повністю покласти на відповідача, зазначає про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є постійним землекористувачем спірних земельних ділянок на підставі Акту на право постійного користування від 27.12.2001 І-ВЛ№001576, від права постійного користування добровільно не відмовлявся, а відтак у відповідача відсутні законні підстави на передачу земельних ділянок в оренду іншій особі.

Ухвалою суду від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.11.2021, запропоновано відповідачу не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.12.2021 розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 18.01.2022.

31.12.2021 до суду надійшла заява ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» від 31.12.2021 про забезпечення позову згідно з якою позивач просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,9669 га, кадастровий номер :01:001:2038, площею 0,7227 га, кадастровий номер :01:001:2039, площею 1, 6247 га, кадастровий номер :01:001:2037, що розташовані на території Цуманської ОТГ, а також заборонити ТзОВ «Цумань-Риба» вчиняти реєстраційні дії щодо зазначених земельних ділянок.

В обґрунтування заяви позивач стверджує, що ТзОВ «Цумань-Риба» (відповідач у справі) на момент прийняття рішення Цуманської селищної ради №15/8 від 20.06.2017 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТзОВ «Цумань-Риба» для ведення рибного господарства повідомило сесії недостовірні відомості щодо правонаступництва прав на спірні земельні ділянки. ТзОВ «Цумань-Риба» допоки не розглянута по суті справа про визнання недійсними договорів оренди є орендарем земельних ділянок, а відтак може відповідно до них вчиняти реєстраційні дії, зокрема, зареєструвати право оренди у Державному реєстрі, що на думку позивача, спричинить необхідність скасовувати таку реєстрацію. Щодо ТзОВ «Цумань-Риба» відкрито кримінальне провадження предметом якого є протиправні дії службових осіб товариства, а саме використання завідомо підроблених документів під час укладення договорів оренди землі, які перебувають у користуванні іншої юридичної особи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal у. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

У відповідності із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №922/2277/19 від 14.05.2020.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач повинен обґрунтувати імовірність утруднення ефективного захисту або поновлення порушеного чи оспореного права в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову.

Підставою застосування запропонованих заходів забезпечення позову заявник зазначає ймовірність того, що ТзОВ «Цумань-Риба» вчинить реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, а саме зареєструє за собою в Державному реєстрі право оренди на земельні ділянки на підставі договорів оренди, які в свою чергу позивач просить суд визнати недійними в позовній заяві. Заявник стверджує, що в такому разі йому доведеться звертатися до суду з метою скасування відповідної реєстрації.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ». Як зазначалося вище, підставою вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд звертає увагу позивача, що задоволення позовної вимоги про визнання договорів оренди недійсними не призведе до необхідності звернення до суду із ще однією позовною вимогою про скасування реєстрації оренди на підставі цих же договорів.

Поряд з цим, дійсність договору презюмується. Суд не може заборонити ТзОВ «Цумань-Риба» вчиняти реєстраційні дії на підставі дійсних на сьогодні договорів оренди. Одночасно наведені позивачем обставини (обгрунтування) суд не може розцінити як обґрунтоване припущення, що невжиття запропонованих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Інші підстави, на які посилається заявник, зводяться до обґрунтування своєї позиції у даній справі, проте не обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заходів забезпечення позову.

ЄСПЛ звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (параграфи 60,61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява №32715/06). Отже заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обстановки, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Заявник не обґрунтував з огляду на обраний ним спосіб захисту, а саме визнання недійсним рішення селищної ради та визнання недійсними договорів оренди, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову у разі ухвалення остаточного рішення суду на його користь вже не призведе до захисту прав або інтересів, по який він звертався до суду.

Саме по собі посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази не може бути підставою для задоволення заяви та забезпечення позову.

З огляду на викладене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову), ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для задоволення заяви та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі ст.137 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Дочірнього підприємства «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» про забезпечення позову б/н від 31.12.2021.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М. С. Шум