ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"12" січня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/846/21

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

при секретарі судового засідання Пеньківській О.В.,

розглядаючи заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу від 16.12.2021 справі №906/846/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" (с.Грем`яче Острозького району Рівненської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (м.Житомир)

про стягнення 459041,00грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.12.2021 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" від позову; провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення 459041,00грн закрито на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України.

16.12.2021 відповідачем подано заяву про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18500,00грн. До заяви додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №28/21 від 01.08.2021 з додатком №1; копії рахунків на оплату №116 від 28.08.2021, №142 від 18.10.2021, №145 від 26.10.2021, №162 від 18.11.2021, №175 від 14.12.2021; копії актів наданих послу №1 від 28.08.2021, №0000-0005 від 18.10.2021, №0000-0006 від 26.10.2021, №7 від 18.11.2021, №0000-00010 від 14.12.2021; копії платіжних доручень №13870 від 20.10.2021, №13921 від 13921 від 27.10.2021, №14197 від 30.11.2021, №14359 від 15.12.2021, детальний опис та докази направлення заяви з додатками позивачу.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2021 заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу від 16.12.2021 справі №906/846/21 прийнято до розгляду в судовому засіданні, яке призначено на 28.12.2021 об 11:00.

24.12.2021 від відповідача надійшло клопотання вих.№284/21 від 24.12.2021 про розгляд заяви щодо витрат на правову допомогу без участі представників на підставі наявних документів.

Ухвалою суду від 28.12.2021 продовжено строк розгляду заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено розгляд заяви

12.01.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшли заперечення на заяву щодо витрат на правову допомогу у справі №906/846/21, згідно якого позивач просить відмовити у її задоволенні, зокрема, зазначає, що поданих відповідачем документів не достатньо для прийняття рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки до договору про надання правничої допомоги та актів відповідач не надав кошторис на послуги, що позбавляє можливості дослідити розрахунок заявленої до стягнення суми (т.2. а.с.61-62).

В судове засідання 12.01.2022 сторони повноважних представників не направили.

Розглянувши заяву відповідача про відшкодування позивачем витрат на правову допомогу від 16.12.2021 у розмірі 18500,00грн, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 123 ГПК України).

Згідно з приписами частини першої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з аналізу наведених вище норм, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Відповідно до частин п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Разом з тим, у статті 130 ГПК України встановлені с п е ц і а л ь н і правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Згідно ч. 3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Відповідно до положень ч.ч.5,6 ст.130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в н а с л і д о к н е о б ґ р у н т о в а н и х д і й п о з и в а ч а. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Отже, відповідно до приписів ч.5 ст.130 ГПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: статті 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та статті 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України.

У цьому висновку суд звертається до сталої позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17.

Тобто, у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, саме внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього, і у подальшому із закриттям провадження у справі.

Таким чином, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20).

Враховуючи вищевикладене, оскільки ухвалою суду від 14.12.2021 у справі № 924/848/21 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення 459041,00грн закрито на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України, то ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", який заявив про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу, необхідно довести які саме необґрунтовані дії були вчинені ТОВ "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" в ході розгляду даної справи та в чому вони полягали.

Натомість заява відповідача від 16.12.2021 викладена без урахування вимог положень статті 130 ГПК України, та не містить обґрунтувань того, що позивач діяв недобросовісно пред`явивши позов.

Суд приймає до уваги, що положеннями статей 2, 4, 14 ГПК України стверджується, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Приписами п.4 ч.1 ст.231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Отже, відмова від позову є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо своїх позовних вимог (предмета спору) на власний розсуд.

Подання ТОВ "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" заяви про закриття провадження у справі №906/848/21 на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України, є реалізацією суб`єктивного процесуального права позивача у даній справі, однак не є свідченням необґрунтованості поданої ТОВ "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" позовної заяви та не дає підстави для висновку, що внаслідок саме неправильних дій позивача було ініційовано провадження у даній справі №906/846/21, оскільки оцінка обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог в даному випадку судом не здійснювалась (подібна правова позиція викладена в додаткових ухвалах Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.07.2021 у справі №910/13025/19).

Суд зазначає, що під час розгляду цієї справи судом не встановлено фактів зловживання процесуальними правами з боку позивача. Доказів на спростування вказаного в матеріали справи не подано.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у справі належним чином користувався процесуальними правами та виконував обов`язки в господарському процесі, а саме подавав заяви та клопотання по справі брав безпосередню участь у судових засіданнях.

Крім того, відповідачем також не доведено та судом не встановлено обставин безпідставного ініціювання провадження у справі; протиправності мети подання такої заяви, зокрема у вигляді ущемлення прав та інтересів відповідача, а тому у суду відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд звертає увагу, що витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

Зважаючи на викладене, враховуючи приписи ч.5 ст.130 ГПК України та встановлені судом обставини, суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення з ТОВ "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" 18500,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.129, 130, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення з ТОВ "Будівельна виробнича компанія Форвард Плюс" 18500,00грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набрала законної сили 12.01.2021 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1 - в справу 2,3 - сторонам (рек. з повід)