Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022Справа № 910/12257/21

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант"

про стягнення 19 297,20 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" (далі - ПрАТ "СК "Перша", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" (далі - ТДВ "СК "Альфа Гарант", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 19 297,20 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 23.03.2020 у м. Дніпрі, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 19 393,66 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "Перша" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ТДВ "СК "Альфа Гарант" не сплатило, тому у позові просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 17 393,66 грн., інфляційні втрати у сумі 1 514,99 грн., 3 % річних у сумі 388,55 грн., що разом становить 19 297,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому вказав, що заявлена до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 17 393,66 грн. була сплачена позивачу. Проти стягнення інфляційних втрат та 3 % річних заперечив, оскільки ст. 625 ЦК України не може застосовуватись у деліктних відносинах. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-07.04.19.00071 від 13.12.2019, укладеного ПрАТ "СК "Перша" з ТОВ «Шляхбудсервіс», були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Рено", державний номер НОМЕР_1 .

23.03.2020 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача вищевказаного транспортного засобу, що належить ТОВ «Шляхбудсервіс», під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2020 у справі № 201/3103/20 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури СТО № В1194 від 04.06.2020 та акту виконаних робіт № В1194 від 07.09.2020, наданих ПП «Сінгл-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Рено", державний номер НОМЕР_1 , склала 19 393,66 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі зазначеного рахунку-фактури та страхового акту № ТР-04-6911 від 12.06.2020 позивач платіжним дорученням від 22.06.2020 сплатив на рахунок СТО страхувальника (потерпілої особи) матеріальний збиток у сумі 19 393,66 грн, що був заподіяний страхувальником ТДВ "СК "Альфа Гарант" (відповідача).

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" передбачено, що за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала автомобілем "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ "СК "Альфа Гарант" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/005791189.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "Перша") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

09.07.2020 позивач, як особа, яка здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, звернувся до страховика винної особи - ТДВ "СК "Альфа Гарант" із заявою про компенсацію страхового відшкодування у сумі 19 393,66 грн., тобто із дотриманням річного строку, передбаченого положеннями статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказана вимога була отримана відповідачем, однак, залишена останнім без відповіді та задоволення.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Водночас, із акту страхового відшкодування № ТР-04-6911 від 12.06.2020 та доданого до нього розрахунку суми страхового відшкодування, вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Рено", державний номер НОМЕР_1 , у даному випадку застосуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає доведеною позивачем належними засобами доказування вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля у розмірі 19 393,66 грн.

Також суд зважає на положення статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АО/005791189 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 100 000,00 грн., а франшиза - 2 000,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу становить 17 393,66 грн. (19 393,66 грн. - 2 000,00 грн.).

Разом з тим, під час справи - 12.11.2021 ТДВ "СК "Альфа Гарант" сплатило позивачу страхове відшкодування у сумі 17 393,66 грн., у зв`язку з чим провадження у цій частині позовних вимог необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 514,99 грн. та 3 % річних у сумі 388,55 грн.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому за змістом ст. 993 ЦК України зобов`язання відповідача зводиться до здійснення страхової виплати, тобто, таке зобов`язання є грошовим; грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі, а отже між сторонами у справі існує грошове зобов`язання, яке виникло з позадоговірних відносин - делікту. Грошове зобов`язання у деліктних правовідносинах не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання з відшкодування шкоди.

Виходячи з цього, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи інфляційні втрати та 3 % річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 1 514,99 грн. та 3 % річних у сумі 388,55 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем. Отже, позов ПрАТ "СК "Перша" у цій частині підлягає задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України. При цьому, посилання відповідача на ст. 130 ГПК України, що передбачає повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову, у разі визнання позову відповідачем, є безпідставними, оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних відповідач не визнав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" про стягнення 19 297,20 грн. в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у сумі 17 393,66 грн. закрити.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" про стягнення страхового відшкодування у сумі 1 903,54 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код 31681672) інфляційні втрати у сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 99 коп., 3 % річних у сумі 388 (триста вісімдесят вісім) грн. 55 коп., судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 11 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.