УХВАЛА

м. Київ

11.01.2022Справа № 910/21572/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відкритого акціонерного товариства "ЗАВОД "КВАНТ" (03022, місто Київ, вулиця Трутенка, будинок 2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд Державного майна України (01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 18/9) про визнання недійсним рішення загальних зборів

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

28.12.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "ЗАВОД "КВАНТ" про визнання недійсним рішення загальних зборів оформлені протоколом від 13.12.2021 року, та була передана 29.12.2021 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 грудня 2021 року були проведені дистанційні позачергові загальні збори акціонерів ВАТ «Завод «Квант», що були ініційовані Фондом державного майна України (надалі також - ФДМУ), який здійснює управління корпоративними правами держави щодо ВАТ «Завод «КВАНТ», державна частка складає 73,2784% статутного капіталу Товариства з таким проектом порядку денного: « 1. Прийняття рішення про припинення повноважень Голови та членів Наглядової ради Товариства. 2. Обрання членів Наглядової ради Товариства. 3. Прийняття рішення про визначення типу та зміну найменування Товариства. 4. Внесення змін до Статуту Товариства шляхом викладення його в новій редакції. 5. Затвердження умов договорів (цивільно-правових або трудових) з членами Наглядової ради Товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами Наглядової ради Товариства.. 6. Внесення змін до внутрішній положень Товариства. 7. Прийняття рішення про припинення повноважень Голови та членів Ревізійної комісії Товариства. 8. Обрання членів Ревізійної комісії Товариства. 9. Встановлення чітких цілей діяльності Товариства на 2022 рік. 10 Затвердження Положення про принципи формування Наглядової ради Товариства. 11. Затвердження Положення про Наглядову раду Товариства. 12. Затвердження Положення про винагороду членів Наглядової ради Товариства. 13. Затвердження принципів (кодексу) корпоративного управління Товариства». Пізніше проект порядку денного було змінено, доповнивши його такими пунктами: «... 14. Про виплату грошової винагороди арбітражному керуючому (ліквідатору) ВАТ «Завод «Квант» за час виконання ним обов`язків ліквідатора та в.о. керівника ВАТ «Завод «Квант» в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним таких повноважень. 15. Про виплату додаткової грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень ліквідатора та в.о. керівника ВАТ «Завод «Квант», виведення ВАТ «Завод «Квант» з ліквідаційної процедури в розмірі 3 відсотків від обсягу погашених (припинених) вимог конкурсних кредиторів ВАТ «Завод «Квант». 16. Виділ з AT «Завод «Квант» акціонерного товариства. 17. Створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Оренда».

При цьому на думку позивача Фондом була здійснена низка значних порушень, що повністю спростовують законність прийнятих на зборах рішень та є безумовною підставою їх скасування.

Так, зокрема, ФДМУ, всупереч вимогам законодавства:

- не повідомив належним чином усіх акціонерів товариства про намір проведення позачергових загальних зборів;

- самостійно скликав загальні збори акціонерів, не отримавши відмову наглядової ради Товариства;

- виніс на розгляд та проголосував за новий склад наглядової ради, при цьому - без урахування вимог Закону «Про акціонерні товариства» про необхідність перебування у складі ради щонайменше двох незалежних директорів, оскільки на момент проведення зборів AT «Завод «Квант» відноситься до публічного (відкритого) типу акціонерних товариств;

- здійснив певні маніпуляції з реєстром власників цінних паперів, унаслідок чого, майже 6 відсотків акцій не брали участі в загальних зборах і не знали про них;

- порушив права акціонерів на участь в корпоративному управлінні Товариством.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

06.01.2022 від позивача через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява відповідно до якої останній просить визнати недійсним та скасувати рішення наглядової ради про призначення складу правління Акціонерного товариства «Завод «Квант» та залишити без розгляду клопотання про витребування доказів, а саме протоколу №1/2021 від 17 грудня 2021 року, яким оформлені рішення загальних зборів від 13 грудня 2021 року.

Вищевказана уточнена позовна заява обгрунтована тим, що відповідно до положення ч. 4 ст. 53 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада публічного акціонерного товариства та акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, а також акціонерного товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб.

Однак Наглядова рада Акціонерного товариства "ЗАВОД "КВАНТ" складається з п`яти представників Фонду державного майна України.

06.01.2022 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Загальних зборів ВАТ «Завод «Квант» від 13 грудня 2021 року, оформлені протоколом № 1/2021 від 17 грудня 2021 року, -до завершення розгляду цієї справи та була передана 10.01.2022 судді Демидову В.О. відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Вищевказана заява обгрунтована тим, що ФДМУ, всупереч вимогам законодавства:

- не повідомив належним чином усіх акціонерів товариства про намір проведення позачергових загальних зборів;

- самостійно скликав загальні збори акціонерів, не отримавши відмову наглядової ради Товариства;

- виніс на розгляд та проголосував за новий склад наглядової ради, при цьому - без урахування вимог Закону «Про акціонерні товариства» про необхідність перебування у складі ради щонайменше двох незалежних директорів, оскільки на момент проведення зборів AT «Завод «Квант» відноситься до публічного (відкритого) типу акціонерних товариств;

- здійснив певні маніпуляції з реєстром власників цінних паперів, унаслідок чого, майже 6 відсотків акцій не брали участі в загальних зборах і не знали про них;

- порушив права акціонерів на участь в корпоративному управлінні Товариством.

Крім цього, як зазначає позивач новообраною наглядовою радою вже було прийнято декілька завідомо неправомірних рішень, серед яких обрання нового складу правління AT «Завод «Квант».

Зокрема позивач зазначає, що одним із найбільших ризиків є обрання Наглядовою радою (яка діє в інтересах виключно ФДМУ) голови виконавчого органу Товариства, який, очевидно, також буде діяти виключно в інтересах Фонду державного майна України. Адже як стало відомо Позивачеві, незаконно та одноособово обрана Фондом наглядова рада (яка не лише не відповідає вимогам чинного законодавства, щодо наявності незалежних директорів, але й повністю складається із представників Фонду та фактично контролюється виключно Фондом), вже обрала нове правління. Зокрема, відомості про нового голову правління - Зотова Дениса Олеговича , котрий тимчасово виконує обов`язки генерального директора Товариства уже внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "ЗАВОД "КВАНТ" про визнання недійсним рішення загальних зборів. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд Державного майна України

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Господарський суд відповідно до положень статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.12.2021 були проведені дистанційні позачергові загальні збори акціонерів ВАТ «Завод «Квант», що були ініційовані Фондом державного майна України, який здійснює управління корпоративними правами держави щодо ВАТ «Завод «КВАНТ», державна частка якого складає 73,2784% статутного капіталу Товариства, які оформлені Протоколом № 1/2021 від 17 грудня 2021 року.

Позивач не погоджується із рішеннями загальних зборів, оформлені протоколом № 1/2021 від 17 грудня 2021 року та вказує, що Фондом була здійснена низка значних порушень, що повністю спростовують законність прийнятих на зборах рішень та є безумовною підставою їх скасування.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Крім того, саме існування очевидних ознак протиправності рішення, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню у порядку, встановленому ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 11.01.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ