УХВАЛА

05.01.2022Справа № 910/1378/14

за скаргою на бездіяльність за позовом комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Інфотехнологій"
до за участю протовариства з обмеженою відповідальністю "Дирекція замовника з управляння житловим господарством дарницького району міста Києва" третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" стягнення 5 385 814,10 грн.

Суддя Чинчин О.В.

Представники: без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" 5385814,10 грн. (в тому числі 4 548 918,69 грн. боргу за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2011р. по 01.07.2012р., 222 982,36 грн. інфляційної складової, 613 913,05 грн. 3% річних), посилаючись на порушення відповідачем умов договору на постачання теплової енергії, статей 526, 625 Цивільного кодексу України, статей 193, 231 Господарського кодексу України, та на свій статус як належного кредитора (фактора) у зазначеному зобов`язанні відповідно до договору факторингу, укладеного позивачем з постачальником теплової енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2015р. №910/1378/14 (суддя Якименко М.М.) у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015р. у справі №910/1378/14 рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2015р. скасовано та стягнуто з комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Інфотехнологій" 4 310 092 грн. 16 коп. основного боргу за період з 01.02.2011 по 01.07.2012, 613 913 грн. 05 коп. - 3 % річних, 222 982 грн. 36 коп. - інфляційних втрат та 73 080 грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 36 540 грн. 00 коп. судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

08.02.2016р. Господарським судом міста Києва на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року у справі №910/1378/14, яка набрала законної сили 15.10.2015 року, видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року №910/1378/14 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" (01054, м. Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ ТУРГЕНЄВСЬКА, будинок 22, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (01011, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПАНАСА МИРНОГО, будинок 28, офіс 20; ідентифікаційний код 37739041).

04.01.2022 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по справі №910/1378/14, в якій скаржник просить:

- поновити пропущений строк на зверненні до суду зі скаргою;

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подольського А.А. неправомірною, щодо не зняття арешту з грошових коштів, які призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року по виконавчому провадженню № 50246236, в частині накладення арешту на грошові кошти, які призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»;

- зняти арешт з коштів комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (), що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у розмірі 30 386 грн. 34 коп. щомісячних витрат для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів всіх рівнів до бюджету.

Розпорядженням в.о. Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 04.01.2022 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/1378/14 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, скаргу по справі №910/1378/14 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Суд, дослідивши скаргу Комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по справі №910/1378/14, вважає, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Як встановлено у ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 липня 1998 року N 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: "Термін "дні", якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 115 Господарського процесуального кодексу України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Як вбачається з поданої скарги, скаржник просить Суд визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подольського А.А. неправомірною, щодо не зняття арешту з грошових коштів, які призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року по виконавчому провадженню № 50246236, в частині накладення арешту на грошові кошти, які призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»;

- зняти арешт з коштів комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (), що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у розмірі 30 386 грн. 34 коп. щомісячних витрат для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів всіх рівнів до бюджету.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, 22.10.2021 року в межах виконавчого провадження №50246236 головним державним виконавцем Відділом примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подольським А.А. була винесена постанова про арешт коштів боржника комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" про стягнення суми в розмірі 5 580 591,97 грн.

Листом №30/11/21 від 30.11.2021 року Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» звернулось до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просило зняти арешт з коштів комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (), що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у розмірі 30 386 грн. 34 коп. щомісячних витрат для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів всіх рівнів до бюджету, що підтверджується копіями накладної, опису вкладення у цінний лист від 30.11.2021 р., яка була отримана останнім 02.12.2021 р., що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти.

При зверненні до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по справі №910/1378/14, Скаржник зазначав, що постанову про арешт коштів боржника № 50246236 від 22.10.2021 р. не отримував по пошті, проте 22.11.2021 року при спробі голови комісії підприємства зайти в банківську електронну систему на рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ "Універсал банк", для нарахування заробітної плати працівникам, вхід було заблоковано. По телефону оператор банківської установи повідомив, що на рахунок накладено обтяження Відділом примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Останній день здійснення операцій по рахунку 22.11.2021 р. З постановою ознайомився на сайті Міністерства юстиції України за номером виконавчого провадження, зазначеного оператором банківської установи.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що 30.11.2021 року Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» було обізнане про винесення постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року.

Таким чином, Суд зазначає, що Скаржник відповідно до п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України мав право звернутися до господарського суду із зазначеною скаргою в частині скасування постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2021 року по виконавчому провадженню № 50246236 протягом 10 календарних днів, починаючи з 30.11.2021 р., тобто у строк по 10.12.2021 року.

Крім того, Заявник був обізнаний про порушення свого права в частині незняття арешту з рахунку державним виконавцем на наступний день після отримання останнім листа №30/11/21 від 30.11.2021 року Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» 02.12.2021 р., тобто починаючи з 03.12.2021 р. настала бездіяльність державного виконавця.

Проте, Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» звернулось до суду з вказаною скаргою 29.12.2021 року, що підтверджується відбитком календарного штемпелю на поштовому конверті, тобто з пропуском строку, встановленого чинним законодавством України.

При цьому, Суд зазначає, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження". Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України "Про міжнародне приватне право", "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, за змістом цієї норми при здійсненні судочинства господарський суд керується положеннями ГПК України, а не Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження".

ГПК України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ГПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу "Судовий контроль за виконанням судових рішень". Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339 - 341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року по справі №920/149/18.

Таким чином, у даному випадку підлягає застосуванню норми щодо строку на звернення до господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, які містяться у п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

При зверненні до суду з вказаною скаргою Заявник просив суд поновити пропущений строк на зверненні до суду зі скаргою.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

В частині 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені обов`язки виконавців. Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Як вбачається з тексту поданої Комунальним підприємством "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" скарги на дії державного виконавця та доданих до скарги документів, скаржник був обізнаним про наявність вказаного виконавчого провадження, про що свідчить посилання у текстах вказаних документів на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50246236 від 22.02.2016 та на ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження від 02.06.2017.

Будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження з 2016 року, Скаржником не наведено у скарзі поважних причин, які б свідчили про неможливість ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, починаючи з 2016 року, та подання скарги на дії державного виконавця у встановлений законом строк.

В той же час, обізнаність скаржника з постановою про відкриття виконавчого провадження спростовує його твердження про неотримання жодних документів виконавчого провадження.

Про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, то це є сталою та послідовною судовою практикою, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17 і суд у справі № 918/333/13-г.

Окрім того, Суд зазначає, що, розглядаючи підстави поновлення строків, Європейський суд з прав людини вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п.27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14.10.2003 року). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи наведене, процесуальна бездіяльність заявника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

За приписами ст.93 Цивільного Кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За змістом пункту 10 частини 2 статті 9 вищенаведеного Закону в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, як, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження скаржника - Комунального підприємства "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" є: Україна, 02091, місто Київ, Харківське шосе, будинок 148-А, жодних відомостей щодо зміни адреси місцезнаходження у період здійснення виконавчого провадження реєстр не містить.

Крім того, Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 року скаргу Комунального підприємство "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві у справі №910/1378/14 залишено без розгляду.

Таким чином, Суд звертає увагу, що Комунальним підприємством "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" не наведено та не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин пропуску пропущеного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою у справі №910/1378/14.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що скаржником не спростовано наявності у нього можливостей контролювати виконавче провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а інших об`єктивних, що не залежали від його волі, обставин пропуску строку на подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця скаржником не наведено.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Оскільки Комунальне підприємство "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) після закінчення процесуального строку, встановленого законом, а Судом у поновленні такого строку відмовлено, скарга Комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по справі №910/1378/14 підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 118, 119, 233, 234, 235, 341, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ

1. У задоволенні клопотання Комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду зі скаргою по справі №910/1378/14 - відмовити.

2. Скаргу Комунального підприємства "Дирекція замовника з управляння житловим господарством Дарницького району міста Києва" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по справі №910/1378/14 - залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 05 січня 2022 року.

Суддя О.В. Чинчин