ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3014/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (04108, м. Київ, просп. Свободи, 2Г, літ. А; 09200, Київська обл., м. Кагарлик, вул. 97 Стрілецької дивізії, 21)

до Університету державної фіскальної служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, буд. 31),

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКОТЕХНОІНВЕСТ (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311; 01004, м. Київ, вул. Антоновича, 26/26),

про стягнення 118938,40 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., у тому числі 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Університету державної фіскальної служби України про стягнення 118938,40 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., у тому числі 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат, а також 2270,00 грн. судового збору та 11893,84 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р. в частині здійснення розрахунків за поставлений позивачем природний газ, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат, а також 2270,00 грн. судового збору та 11893,84 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ до Університету державної фіскальної служби України про стягнення 118938,40 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., у тому числі 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат, а також 2270,00 грн. судового збору та 11893,84 грн. витрат на професійну правничу допомогу, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Поряд з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ у позовній заяві зазначало про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКОТЕХНОІНВЕСТ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2021 р. було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін) та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКОТЕХНОІНВЕСТ.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

06.12.2021 р. до господарського суду Київської області від Університету державної фіскальної служби України надійшов відзив № 3105/01-23 від 30.11.2021 р. (вх. № 28074/21 від 06.12.2021 р.), за змістом якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, з огляду на таке.

Звертаючись до суду, ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» вказує, що акт приймання-передачі природного газу № КОЗ81001827 був складений відповідно до договору від 26.01.2021 р. № 41FT417-355-21, хоча стосується періоду - лютий 2021 року та відносин, які не регулюються вказаним договором. Виходячи з показників, що зазначені в даному акті, обсяги поставки виходять за межі договірних правовідносин. Постачальником газу для університету в період з 31.01.2021 р. по 30.09.2021 р., відповідно до договору на постачання природного газу від 29.01.2021 р. № 21298458, було інше підприємство - TOB «ЕКОТЕХІНВЕСТ». За умовами договору № 21298458 він вступив в силу з 31.01.2021 р. та діяв по 30.09.2021 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Таким чином, лютий 2021 року є розрахунковим періодом для відповідача не з позивачем - ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ», а з іншим постачальником - TOB «ЕКОТЕХІНВЕСТ» за договором від 29.01.2021 р. № 21298458. Відповідач наголошував, що університетом зобов`язання за договорами постачання природного газу від 26.01.2021 р. № 41FT417-355-21, укладеним з ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ», та від 20.01.2021 р. № 21298458, укладеним з ТОВ «ЕКОТЕХІНВЕСТ», були виконані в повному обсязі, у зв`язку чим позовні вимоги ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, відповідач зазначав, що ТОВ «ЕКОТЕХІНВЕСТ» було зобов`язане своєчасно зареєструвати університет у власному реєстрі споживачі та провести необхідні реєстраційні дії в інформаційній платформі. Оскільки ТОВ «ЕКОТЕХІНВЕСТ» несвоєчасно зареєструвало університет у власному Реєстрі споживачів, то саме ТОВ «ЕКОТЕХІНВЕСТ» порушило вимоги Кодексу газотранспортної системи.

Відповіді на відзив або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору від позивача, а також інших заяв або клопотань від учасників процесу до матеріалів справи не надійшло.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

26.01.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (постачальник) та Університетом державної фіскальної служби України (споживач) було укладено договір на постачання природного газу № 41FT417-355-21, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується забезпечувати поставку у 2021 році природного газу, з урахуванням послуг з його транспортування, споживачу, а споживач зобов`язується приймати природний газ та своєчасно оплачувати його вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору поставка природного газу здійснюється протягом періоду споживання з 04.01.2021 р. по 30.01.2021 р. в обсязі 250,00 тис.м.куб.

У відповідності з пп. 1.2.1 п. 1.2 договору планові обсяги природного газу по місяцях січень, обсяг 250000 м.куб.

Передача обсягів газу від постачальника споживачеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 2.5 договору).

Відповідно до 2.6 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (пп. 2.6.1); на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом 3 робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника (пп. 2.6.2); споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (пп. 2.6.3); у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника (пп. 2.6.4); у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ (пп.2.6.5).

Згідно з п. 4.1 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника у вигляді 100% (на підставі підписаного акту приймання-передачі газу) оплати до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Умовами п. 6.2 договору встановлено, що у разі несплати або несвоєчасної сплати за спожитий газ у строки, зазначені в п. 4.1 даного договору, споживач сплачує на користь постачальника пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 30 січня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Умови до цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладання відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з 04.01.2021 р. (п. 11.1 договору).

Позивач відзначав, що у відповідності з пп. 11.5.4 п. 11.5 договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, зокрема, крім випадку продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі - непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання договору на постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 2471836,45 грн., що підтверджується актом № КОЗ81001827 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 26.01.2021 р. № 41FT417-355-21, підписаним сторонами.

Університетом державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ було оплачено поставлений газ на виконання договору № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 100 від 11.02.2021 р. на суму 900000,00 грн., № 146 від 11.02.2021 р. на суму 1571836,45 грн.

29.01.2021 р. Університет державної фіскальної служби України уклав договір постачання природного газу № 21298458 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» на постачання природного газу у 2021 році, відповідно до п. 1.2 якого поставка природного газу здійснюється протягом періоду споживання з січня 2021 року по 30.09.2021 року в обсязі 930,00 тис.м.куб, а в пункті 11.1 договору вказано, що цей договір вступає в силу з 31.01.2021 р. і діє до 30.09.2021 р.

Водночас, як зазначає позивач, за період з 31.01.2021 р. по 02.02.2021 р. відповідач не здійснив оплату за поставлений позивачем природний газ в розмірі 117724,39 грн., відповідно до акту № КОЗ81004882 від 28.02.2021 р. приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 26.01.2021 р. № 41FT417-355-21 в обсязі 16841,83 куб.м., два примірники якого були направлені відповідачу.

Однак, відповідач на адресу позивача підписаний акт не повернув та не надіслав вмотивованої відмови щодо підписання зазначеного вище акту.

ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ зверталося до Університету державної фіскальної служби України з листом № 417-Сл-6432-0421 від 07.04.2021 р. щодо підписання акту приймання-передачі природного газу, відповідно до якого позивач зазначав, що за даними AT «КИЇВОБЛГАЗ» в лютому 2021 року університет використав 214459,20 куб.м, із них за 01 та 02 лютого закрито об`єми на попереднього постачальника - ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ в кількості 16841,83 куб.м. Така ситуація виникла в зв`язку з тим, що новий постачальник закріпив ЕІС код споживача на платформі оператора ГТС з 03 (третього) лютого, з огляду на що та задля запобігання від відключення даного об`єкту від природного газу взимку при мінусовій температурі, 01 та 02 лютого 2021 року ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ постачало природний газ університету, у зв`язку з чим на початку березня поточного року споживачеві і був наданий для підписання акт № КОЗ81004882 приймання-передачі природного газу до договору на постачання газу на суму 117724,39 грн., який до цього часу не повернутий, з огляду на що університету повторно направлено для підписання акти приймання-передачі за використаний природний газ та акт звірки для підписання та повернення на адресу ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ.

Позивач наголошує, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» було направлено ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ лист № 810-СЛ-10295-0821 від 10.08.2021 р. щодо спожитого об`єму природного газу, за яким було повідомлено, що Університет державної фіскальної служби України в лютому 2021 року всього використав 241459,20 м.куб. газу. На платформі оператора ГТС зміна постачальника відбулась з 03 (третього) лютого, тому споживання природного газу за 01 та 02 лютого, відповідно, було закрито на постачальника ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ.

Оскільки грошові кошти в загальній сумі 117724,39 грн. за поставлений 01 та 02 лютого 2021 року природний газ відповідачем позивачу не сплачені, останній і звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, передбачено свободу договору, а також той факт, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно з пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до пункту 3 розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу.

Відповідно до пункту 5 розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору, а саме: предмет договору, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ в необхідних для нього об`ємах; річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, у тому числі в розрізі точок комерційного обліку (за необхідності), та/або допустиме їх відхилення; строк дії договору та умови і порядок його продовження, припинення чи розірвання, у тому числі інформація щодо можливості його одностороннього розірвання.

Відповідно до пунктів 9 та 19 розділу II Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний забезпечувати споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу на умовах, визначених договором на постачання природного газу.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 7 статі 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Як зазначалось вище, між сторонами існували договірні відносини з постачання газу відповідно до договору постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р. У вказаному договорі чітко встановлено обумовлений ним обсяг поставки (249680,42 куб.м.) і строк дії в частині постачання (до 31 січня 2021 року).

Як вбачається з матеріалів справи та визнається обома сторонами, прострочена заборгованість перед позивачем за спожитий університетом у січні 2021 року природний газ відсутня.

29.01.2021 р. Університетом державної фіскальної служби України було укладено договір № 21298458 з новим постачальником природного газу - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» на постачання природного газу у 2021 році.

У пункті 11.1 вказаного договору зазначено, що договір вступає в силу з 31.01.2021 р. і діє до 30.09.2021 р.

Однак, як встановлено судом, згідно даних інформаційної платформи Оператора ГТС в реєстрі споживачів ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ як постачальник природного газу Університету державної фіскальної служби України знаходився по 02.02.2021 р., і зміна постачальника в Реєстрі відбулася 03.02.2021 р.

Слід зазначити, що чинне законодавство врегульовує порядок зміни постачальників газу споживачем, що не є побутовим, у розділі ІV Правил постачання природного газу.

Пунктами 2, 3 розділу ІV Правил постачання природного газу встановлено наступне. Кожен споживач має право на вільний вибір постачальника шляхом укладення з ним договору постачання природного газу відповідно до умов та положень, передбачених цими Правилами. Зміні постачальника має передувати укладання договору постачання природного газу з новим постачальником та розірвання договору постачання природного газу з діючим постачальником або його призупинення в частині постачання природного газу у певному розрахунковому періоді, а також відсутність у споживача простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником. Постачальникам забороняється стягувати плату або вимагати будь-яку іншу фінансову компенсацію у зв`язку із зміною постачальника (крім випадків, коли така плата або компенсація прямо передбачена договором постачання із споживачем, що не належить до категорії побутових споживачів).

Кожен споживач, який має намір змінити постачальника, повинен виконати свої зобов`язання по розрахунках за природний газ перед діючим постачальником (або укласти з ним графік реструктуризації заборгованості за природний газ, якого має дотримуватись) та підписати з ним угоду про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу з дати, з якої постачання природного газу буде здійснювати новий постачальник, відповідно до пункту 5 цього розділу. Повідомлення споживачем діючого постачальника про намір змінити постачальника є пропозицією про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу у певному розрахунковому періоді і повинно містити дату розірвання (призупинення) чинного договору постачання природного газу, яка визначається останнім календарним днем перед датою, з якої договір постачання природного газу з новим постачальником набере чинності. З метою забезпечення безперебійного постачання природного газу діючий постачальник поставляє природний газ споживачу до останнього дня терміну дії існуючого договору постачання природного газу відповідно до умов та положень, узгоджених у ньому, а договір постачання природного газу, укладений з новим постачальником, набирає чинності наступного дня після розірвання (призупинення) договору з діючим постачальником, але за умови, що у споживача не буде простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником. Якщо на початок періоду фактичного постачання природного газу новим постачальником чи протягом цього періоду у споживача виникне прострочена заборгованість за поставлений природний газ перед попереднім постачальником (через розбіжності між плановим і фактичним споживанням, настання терміну остаточного розрахунку після початку постачання газу новим постачальником тощо), або споживач не буде дотримуватись узгодженого графіка погашення заборгованості із попереднім постачальником, останній має право повідомити про це Оператора ГТС та здійснити заходи, передбачені цими Правилами, щодо припинення постачання природного газу споживачу-боржнику, у тому числі через Оператора ГРМ (п.п. 4, 5 розділу ІV Правил постачання природного газу).

Пунктом 6 розділу ІV Правил постачання природного газу встановлено, що фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів нового постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Зміна постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється в порядку, визначеному главою 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, та з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу» щодо зміни постачальника протягом періоду, який не перевищує 21 день з моменту ініціювання споживачем (чи за дорученням споживача його постачальником) зміни постачальника (п. 7 розділу ІV Правил постачання природного газу).

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі). Інформаційна платформа повинна відображати по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяти постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати.

Відповідно до пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу, постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

При цьому, згідно з визначеннями пункту 5 розділу I Правил постачання природного газу, розрахунковий період - це газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи: газова доба - період часу з 05:00 всесвітньо координованого часу (далі - UTC) (з 07:00 за київським часом) дня до 05:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для зимового періоду та з 04:00 UTC (з 07:00 за київським часом) дня до 04:00 UTC (до 07:00 за київським часом) наступного дня для літнього періоду; газовий місяць - період часу, який розпочинається з першої газової доби поточного місяця і триває до початку першої газової доби наступного місяця.

З вищенаведеного вбачається, що постачання газу новим постачальником можливе за умови дотримання зазначених вище норм, і лише з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача, а постачання природного газу новим постачальником здійснюється з дня, наступного за днем реєстрації побутового споживача в Реєстрі споживачів постачальника.

Судом встановлено, що новим постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» було зареєстровано Університет державної фіскальної служби України як споживача природного газу лише 02.02.2021 р.

Зазначена обставина підтверджується листом АТ «Оператор газотранспортної системи «КИЇВОБЛГАЗ» № 810-СЛ-10295-0821 від 10.08.2021 р., копію якого долучено до матеріалів справи.

Отже, ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ мало статус постачальника природного газу для Університету державної фіскальної служби України по 02.02.2021 р. включно.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, визначає суму заборгованості за поставлений відповідачу 01 та 02 лютого 2021 р. природний газ в обсязі 16841,83 куб.м у розмірі 117724,39 грн., на підтвердження чого надає суду акт № КОЗ81004882 приймання-передачі природного газу до договору постачання газу від 26.01.2021 р. № 41FT417-355-21, який (акт) підписано лише зі сторони ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ, що не може розглядатися в якості належного та допустимого доказу споживання газу в такому розмірі на зазначену суму, з огляду на припинення договірних відносин між сторонами.

Слід відзначити, що позивач посилається на те, що постачання газу відповідачеві 01 та 02 лютого 2021 року здійснювалося на умовах договору, що передбачено пп. 11.5.4 пункту 11.5 останнього.

Як зазначалося вище, за узгодженими сторонами умовами договір постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., крім зобов`язань щодо розрахунків, діяв до 30.01.2021 р. (п. 11.1 договору).

Пунктом 11.3 договору передбачено, що всі зміни до нього оформлюються письмовими додатковими угодами, що стають невід`ємною частиною договору.

Суд констатує відсутність у матеріалах справи будь-яких додаткових угод, якими було би продовжено строк дії договору.

Поряд з цим, суд відхиляє посилання позивача на пп. 11.5.4 п. 11.5 договору з наступних підстав.

За умовами укладеного сторонами договору, істотні його умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, зокрема, крім випадку продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі (пп. 11.5.4 п. 11.5 договору).

Загальна вартість поставки природного газу, визначена пунктом 3.1 договору, становила 2475000,25 грн. Водночас, матеріали справи свідчать про те, що у січні 2021 року позивачем було поставлено відповідачеві природний газ на загальну суму 2471836,45 грн.

Відтак, постачання позивачем відповідачеві природного газу 01 та 02 лютого 2021 р. на суму 117724,39 грн., яке відбулося внаслідок нездійснення реєстрації споживача новим постачальником у Реєстрі споживачів постачальника, що документально підтверджено матеріалами справи, призводить до збільшення суми, визначеної в договорі, і, відповідно, є таким, що не підпадає під дію пп. 11.5.4 п. 11.5 договору № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р.

З огляду на викладене, обсяг постачання позивачем відповідачеві природного газу протягом 01 та 02 лютого 2021 року підлягає доведенню на загальних підставах, позаяк підстави для застосування наведеного вище пункту 2.6 договору щодо порядку визначення фактичного обсягу поставленого природного газу є відсутніми, і, відповідно, є відсутніми підстави вважати підписаний лише з боку постачальника акт приймання-передачі природного газу (за відсутності вмотивованої відмови споживача від підписання такого акту) належним та допустимим доказом щодо обсягу поставленого газу.

При цьому, наданий позивачем лист Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» № 810-СЛ-10295-0821 від 10.08.2021 р., за яким ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ було повідомлено, що Університет державної фіскальної служби України в лютому 2021 року використав 241459,20 м.куб. газу, не містить відомостей про те, який обсяг газу був спожитий університетом 01 та 02 лютого.

Також не вбачається обсягу споживання природного газу відповідачем за 01 та 02 лютого 2021 року із долученої до матеріалів справи копії акту приймання-передачі природного газу № ОГ00062909 від 28.02.2021 р., підписаного Університетом державної фіскальної служби України та АТ «КИЇВОБЛГАЗ».

Суд констатує, що до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження обсягів поставки ТОВ КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ 01 та 02 лютого 2021 року Університету державної фіскальної служби України природного газу.

При цьому, ст. 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані до справи докази, документи та пояснення сторін в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування не доведено підстав та обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за поставлений природний газ в обсязі 16841,83 куб.м., зокрема, щодо обсягу поставленого відповідачу у спірний період природного газу, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення 117724,39 грн. заборгованості є відсутніми.

Також позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Оскільки факту існування у відповідача простроченої заборгованості матеріалами справи не підтверджено, а вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, в задоволенні якої судом відмовлено, суд дійшов висновку, що похідні вимоги про стягнення з відповідача 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ до Університету державної фіскальної служби України про стягнення 118938,40 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., у тому числі 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат, у повному обсязі з огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта долучених до матеріалів справи доказів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ (04108, м. Київ, просп. Свободи, 2Г, літ. А) до Університету Державної фіскальної служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, буд. 31) про стягнення 118938,40 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 41FT417-355-21 від 26.01.2021 р., у тому числі 117724,39 грн. основного боргу, 12,58 грн. пені, 377,36 грн. 3% річних, 824,07 грн. інфляційних втрат, відмовити повністю.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 13.01.2022 р.

Суддя В.М. Бабкіна