ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1633/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від прокурора: Немашкало Р.М.

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу господарського суду Одеської області від 21.10.2021 (про закриття провадження у справі), суддя в І інстанції Бездоля Д.О., повний текст якої складено 26.10.2021 в м. Одесі

у справі № 916/1633/21

за позовом: першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, зміну права власності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року перший заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни (індексний номер рішення 51943114 від 10.04.2020) про реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), яке розташоване за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл.;

- змінити зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Товариства з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП на нежитлові будівлі, загальною площею 4205,4 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) на нежитлові будівлі, загальною площею 3478,6 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл., шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП знести за власний рахунок об`єкт самочинного будівництва - надбудований четвертий поверх над літ. Б об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. Успенська, 66-А, м. Одеса.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог заступник керівника Одеської обласної прокуратури посилався на те, що ТОВ РЄНТАЛ ГРУП не було дотримано визначеного законом порядку отримання дозвільних документів на здійснення будівельних робіт щодо надбудови четвертого поверху над літ. Б у нежитловому приміщенні за адресою: вул. Успенська, 66-А, м. Одесі та введення його в експлуатацію, а державним реєстратором не дотримано визначеного законом порядку реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, а тому оспорюване рішення є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку, а зареєстроване право власності підлягає зміні.

Позовну заяву заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з метою поновлення державних інтересів та скасування права власності на майно, яке набуто всупереч нормам чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.10.2021 провадження у справі №916/1633/21 за позовом першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, зміну зареєстрованого у реєстрі права власності, зобов`язання вчинити певні дії закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства).

Закриваючи провадження у справі господарський суд першої інстанції виходив із того, що даний спір не носить приватноправовий характер, тому з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин, суд вважав, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначену ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 20 ГПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги прокурор вказує те, що спірні правовідносини пов`язані із фактичним оскарженням права власності ТОВ РЄНТАЛ ГРУП на об`єкт нерухомого майна, зокрема, надбудову четвертого поверху над літ. «Б» за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 66-А площею 726,8 кв.м., тому даний спір не є публічно-правовим, а є спором про право та з урахуванням особливостей складу учасників судочинства та положень ст. 20 ГПК України має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу.

Враховуючи те, що у даній справі заявлена вимога про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін до права власності, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію права власності на додаткову площу четвертого поверху самовільно надбудованого приміщення, така вимога (спір) не є публічно-правовою, а випливає з відносин щодо права власності і, як наслідок, не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони та прокурор в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте сторони не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Водночас, 20.01.2022 року на електронну адресу апеляційного суду від представника відповідача адвоката Рабзі О.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. Апеляційний господарський суд не знаходить підстав для його задоволення з огляду на те, що законом, а також і судом участь представників сторін у розгляді апеляційної скарги не визнавалася обов`язковою, заявником не надано належних доказів на підтвердження неможливості явки до апеляційного суду іншого повноважного представника. Адже чинний ГПК України не обмежує кількість представників учасника справи, які можуть брати участь у засіданні господарського суду. У даному випадку представництво інтересів відповідача в апеляційному суді може здійснюватися як керівником підприємства особисто, так і іншою особою в силу повноважень, що ґрунтуються на ордері чи довіреності.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, а частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, звертаючись до господарського суду з даним позовом перший заступник керівника Одеської обласної прокуратури зазначав, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.12.2007 № 2679 відкритому акціонерному товариству «АЛЬБАТРОС» видано свідоцтво про право власності САВ № 843387 від 07.02.2008 на нежитлові будівлі літ. «А», «Б», «б», «В», «Г», «Д» загальною площею 3478,6 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 66-А, які відображені у технічному паспорті від 09.01.2008.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 18.12.2018 зазначені нежитлові будівлі передані в якості вкладу до статутного капіталу ТОВ «АЛЬБАТРОС РЕНТ ІНВЕСТ». Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.09.2019 зазначені нежитлові будівлі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, передані ТОВ «АЛЬБАТРОС РЕНТ ІНВЕСТ» в якості вкладу до статутного капіталу ТОВ РЄНТАЛ ГРУП. Відповідний запис про реєстрацію прав власності ТОВ РЄНТАЛ ГРУП в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено 27.02.2019, номер запису: 30476952.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 66-А, державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко О.В. 10.04.2020 внесено зміни до права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі літ «А», «Б», «б», «В», «Г», «Д» шляхом зміни загальної площі з 3478,6 кв.м. на 4205,4 кв.м. Реєстрацію змін проведено на підставі: довідки № 002415, виданої 07.04.2020 ТОВ «ПРОФ БТІ»; технічного паспорту, виданого 07.04.2020 ТОВ «ПРОФ БТІ»; технічного звіту № 035/20 виданого 03.04.2020 Гузєвою І.А.

25.09.2020 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради склало акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, яким зафіксовано факт виконання ТОВ РЄНТАЛ ГРУП будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень літ «Б» шляхом надбудови четвертого поверху, чим збільшено висотну відмітку будівлі та загальну площу приміщень на 726,8 кв.м. Також установлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру Одеської міської ради Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради не видавалися містобудівні умови та обмеження за зазначеною адресою. Відповідно до даних реєстру містобудівної діяльності відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції нежитлових будівель по вул. Успенській, 66-А в м. Одесі. Додатково встановлено, що в технічний паспорт та довідку від 07.04.2020 ТОВ «ПРОФ БТІ» та експертом Калиною Ю.В. внесені недостовірні дані. В подальшому, 10.04.2020 року за ТОВ РЄНТАЛ ГРУП зареєстровано право власності на самочинно реконструйований об`єкт загальною площею 4205,4 кв.м.

Вирішуючи питання юрисдикційності даного спору, колегія суддів виходить з такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 20 ГПК України наведено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Зокрема господарськими судами розглядаються справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У частині першій статті 1 ЦК України указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.

У позовній заяві перший заступник керівника Одеської обласної прокуратури просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко Ольги Володимирівни (індексний номер рішення 51943114 від 10.04.2020) про реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), яке розташоване за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл.;

- змінити зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Товариства з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП на нежитлові будівлі, загальною площею 4205,4 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) на нежитлові будівлі, загальною площею 3478,6 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Успенська, будинок 66-А, м. Одеса, Одеська обл., шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю РЄНТАЛ ГРУП знести за власний рахунок об`єкт самочинного будівництва - надбудований четвертий поверх над літ. Б об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. Успенська, 66-А, м. Одеса.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення архітектурних, містобудівних норм і правил внаслідок здійснення ТОВ РЄНТАЛ ГРУП будівельних робіт з надбудови четвертого поверху над літ «Б» у нежитловому приміщенні за адресою: вул. Успенська, 66-А в м. Одесі.

Позов подано в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

У пункті 2.2.4 Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 21 березня 2018 року № 3043-VII (далі - Положення), у редакції чинній на момент звернення прокурора до господарського суду з даним позовом, зазначено, що Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси.

Також пунктом 2.2.6 Положення передбачено, що Управління подає позови до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта з компенсацію витрат та виступає замовником робіт зі знесення самочинно збудованого об`єкта.

Разом з тим правовий статус і компетенція державного реєстратора передбачені статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом статті 10 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Отже, спірні правовідносини у цій справі обумовлені реалізацією позивачем повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

При цьому Управління як суб`єкт владних повноважень перебуває з особою, яка здійснила самочинне будівництво, в адміністративних відносинах, оскільки діє на виконання своїх владних управлінських функцій, спрямованих на захист інтересів держави.

Спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах неодноразово викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18), від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (провадження № 14-108цс18), від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16 (провадження № 11-520апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 369/13415/17 (провадження № 14-469цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 826/7203/17 (провадження № 11-1168апп18), від 24 квітня 2019 року у справі № 461/889/13-ц (провадження № 14-11цс19), від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/6962/18 (провадження № 14-365цс19).

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що спір у справі, що розглядається, не пов`язаний з вирішенням питання щодо майнового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування та незаконної державної реєстрації самочинного будівництва.

Позовні вимоги, що ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо перевірки поданих для цього документів та наявності в особи, яка звернулася за державною реєстрацією, дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції нежитлової будівлі є похідними і тому підлягають розгляду у тому ж порядку, що і основна вимога, тобто у цьому випадку - у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Наведених висновків суду прокурор належними та доступними засобами доказування не спростував.

Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують та не впливають на них, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки обставин справи, правильно встановлених місцевим судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суд як на підставу для закриття провадження у справі, ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником норм процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої у справі ухвали суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2270 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 21 жовтня 2021 у справі № 916/1633/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 21.01.2022.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.