РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/13547/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАТ "Ініціатива" та фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 185 645,06 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАТ "Ініціатива" (далі - Товариство) та фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в сумі 185 645,06 грн, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням Товариством своїх обов`язків за укладеним між ним та позивачем договором банківського обслуговування від 25 жовтня 2018 року, а також неналежним виконанням фізичною особою ОСОБА_1 , своїх зобов`язань за укладеним з позивачем договором поруки № Р459715457 від 22 листопада 2018 року.

У зв`язку з тим, що один з відповідачів - ОСОБА_1 , є фізичною особою, 5 жовтня 2021 року Господарським судом міста Києва відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) було надіслано запит від 19 серпня 2021 року № 910/13547/21 до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської в місті Києві районної державної адміністрації (далі - Відділ) з метою встановлення зареєстрованого місця проживання вищевказаної особи.

22 жовтня 2021 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов лист Відділу від 12 жовтня 2021 року № 71583004, в якому останній повідомив наступну інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року вищенаведену позовну заяву Банку прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/13547/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачам було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення Товариства про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 27 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/13547/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення Товариству.

З метою повідомлення фізичної особи ОСОБА_1 про розгляд справи та про її право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 27 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/13547/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації зазначеної особи, повідомлену Відділом, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали також було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення отримувачу.

З метою належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи та про їх процесуальні права і обов`язки, копії ухвали суду від 27 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/13547/21 були повторно направлені судом на зазначені адреси відповідачів.

Копія ухвали суду від 27 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/13547/21 була вручена повноважному представнику Товариства 20 грудня 2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення № 389. Однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву вказаним відповідачем подано не було.

Фізичній особі ОСОБА_1 копія ухвали суду від 27 жовтня 2021 року про відкриття провадження в справі № 910/13547/21 була вручена особисто 20 грудня 2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення № 397. Проте в установлений судом строк відзив на позовну заяву вказаним відповідачем також подано не було.

Згідно з пунктами 3, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачі в установленому законом порядку були належним чином повідомлені про розгляд зазначеної справи, і з моменту отримання ними копій ухвали суду від 27 жовтня 2021 року минуло достатньо часу для реалізації відповідачами своїх прав на подання відзивів на позовну заяву в установлений судом строк.

Однак відзиви на позовну заяву відповідачі не подали.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відвідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідачів про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2018 року Товариство підписало заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої приєдналось до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування від 25 жовтня 2018 року, та взяло на себе зобов`язання виконувати умови цього договору.

Відповідно до положень даного правочину позивачем на поточний рахунок Товариства № НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт в електронному вигляді через визначені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що врегульовано Умовами.

За змістом пункту 3.18.1.16. Умов при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з пунктом 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов встановлено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банк Приват24, мобільний додаток "Приват24", sms-повідомлення або інших).

За положеннями пункту 3.2.1.1.8. Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов`язання за наведеним договором виконав у повному обсязі, надавши Товариству на поточний рахунок № НОМЕР_1 кредитний ліміт у розмірі 250 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до пункту 3.2.1.4. Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

за сумами кредиту, отриманими з 10 лютого 2017 року, при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 21 (двадцять один) % річних для договорів, забезпечених порукою, 34 (тридцять чотири) % річних - для договорів, незабезпечених порукою. Списання нарахованих відсотків проводиться по 1-х числах кожного місяця, за попередній місяць (пункт 3.2.1.4.1.2. Умов).

Положеннями пункту 3.2.1.4.1.3. встановлено відповідальність позичальника за порушення грошових зобов`язань за кредитом, отриманим з 10 лютого 2017 року, у вигляді сплати пені та підвищених розмірів відсотків річних, а також умови і порядок застосування такої відповідальності.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на погонному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4. Умов).

Згідно з пунктом 3.2.1.4.9. Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця.

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4. Умов Банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство свої зобов`язання за договором банківського обслуговування від 25 жовтня 2018 року виконувало неналежним чином, у зв`язку з чим у останнього станом на 15 липня 2021 року виникла заборгованість перед Банком у розмірі 185 645,06 грн, з яких: 185 305,34 грн - заборгованість за кредитом, 339,72 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України унормовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджується наявність у Товариства грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 185 305,34 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 339,72 грн. Товариство наявність вказаної заборгованості не спростувало, доказів її погашення не надало.

За таких обставин позовні вимоги Банку про стягнення з Товариства 185 305,34 грн заборгованості по кредиту та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 339,72 грн є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що 22 листопада 2018 року між Банком та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір поруки № Р459715457, предметом якого є надання поруки зазначеною фізичною особою перед кредитором за виконання Товариством зобов`язань за угодами приєднання до:

розділу 3.2.12 "Кредитний ліміт" Умов (далі - угода-1), по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно пункту 3.2.1.4.2.2. угоди-1 - 21 % річних для договорів, забезпечених порукою, 34 % річних для договорів, не забезпечених порукою; за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.1.4.2.3. угоди-1 - 42 % річних для договорів, забезпечених порукою, 68 % річних для договорів, не забезпечених порукою; б) комісійної винагороди згідно пункту 3.2.1.4.15. угоди-1 у розмірі 3 % від суми перерахувань; в) винагороди за використання ліміту відповідно до пункту 3.2.1.4.11. угоди-1, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,5 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; г) кредиту в розмірі 10 000,00 грн;

розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов (далі - угода-2), по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно пункту 3.2.2.2. угоди-2 - 64 % річних; б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків у відповідності, у порядку та строки, зазначені в угоді-2; в) кредиту в розмірі 35 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за угодою-1 та угодою-2 у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Поручитель з умовами угоди-1 та угоди-2 ознайомлений (пункт 1.3. договору).

Згідно з пунктом 1.5. договору, у випадку невиконання боржником зобов`язань за угодою-1 і/або угодою-2 боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за угодою-1 і/або угодою-2 цей правочин припиняє свою дію (пункт 4.1. договору).

За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом із тим, оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II книги 5 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року в справі № 922/2913/18 та від 12 березня 2020 року в справі № 902/447/19.

Судом встановлено, що предмет договору поруки визначено як надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством зобов`язань за договорами приєднання до угоди-1 та угоди-2, що розміщені на офіційному сайті банку у мережі інтернет за адресою http://privatbank.ua.

З системного аналізу всіх умов вказаного договору поруки не вбачається, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який як основне зобов`язання забезпечений порукою, ані поточний рахунок, на який надається послуга кредитного ліміту. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

За таких обставин твердження позивача про те, що договір поруки від 22 листопада 2018 року № Р459715457 укладений саме в забезпечення виконання зобов`язань за договором банківського обслуговування від 25 жовтня 2018 року матеріалами справи не підтверджуються, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, які саме первинні зобов`язання забезпечені порукою.

Отже умови укладеного між Банком та ОСОБА_1 договору поруки від 22 листопада 2018 року № Р459715457 у сукупності з відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, що підтверджують факт надання згоди цієї особи на забезпечення виконання зобов`язань саме за договором банківського обслуговування від 25 жовтня 2018 року спростовують твердження позивача щодо наявності солідарного обов`язку відповідачів сплатити заборгованість за вищевказаним договором банківського обслуговування у загальному розмірі 185 645,06 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що загальна сума боргу за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 185645,06 грн підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідачі на момент прийняття рішення не надали документів на підтвердження погашення вказаної заборгованості перед Банком, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Товариства заборгованості за вищенаведеним кредитним договором у вказаному розмірі підлягає задоволенню. У задоволенні позовної вимоги, пред`явленої до ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на об`єктивну неможливість ідентифікувати, які саме зобов`язання та за яким первинним правочином забезпечені порукою.

У зв`язку з наведеним даний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Банком суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Товариство.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАТ "Ініціатива" (04053, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 28, квартира 9; ідентифікаційний код 38518275) на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 185 305 (сто вісімдесят п`ять тисяч триста п`ять) грн 34 коп. заборгованості за кредитом, 339 (триста тридцять дев`ять) грн 72 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також 2 784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн 68 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 січня 2022 року.

Суддя Є.В. Павленко