УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

12.01.2022 Справа № 910/17572/21
За заявою Компанії "Авін Маркетинг С.А."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Івченко А.М.

Представники:

арбітражний керуючий Буртовий М.В.;

від заявника: Колесник О.І.;

від боржника: Гайдаєнко Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія "Авін Маркетинг С.А." звернулася до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; підготовче засідання суду призначено на 17.11.21; запропоновано заявнику та боржнику надати суду додаткові відомості (за їх наявності), необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство; запропоновано боржнику до дати проведення підготовчого засідання надати суду та заявнику відзив з урахуванням ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства; заборонено власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію боржника, а також відчужувати основні засоби.

16.11.21 від заявника надійшло клопотання про відкладення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 підготовче засідання суду відкладено на 08.12.21.

08.12.2021 від боржника надійшов відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 підготовче засідання суду відкладено на 12.01.22; викликано у судове засідання, в якості свідка, директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" ОСОБА_1.; запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення.

10.12.2021 від боржника надійшов відзив.

29.12.2021 від заявника надійшла відповідь на відзив.

30.12.2021 від директора заявника надійшли документи по справі.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву.

Представник боржника заперечив щодо поданої заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що вимоги ухвали суду від 08.12.2021 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" ОСОБА_1. не виконав.

Суд дослідив матеріали заяви, відзиви та пояснення свідка.

Згідно з приписами ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Кодексу під неплатоспроможністю слід розуміти неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Розглянувши у підготовчому засіданні подані документи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" зареєстровано за адресою: 02096, м. Київ, вул. Бориспільска, 18, .

За твердженнями Заявника у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" наявна заборгованість у розмірі 5 772 355,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Кодексу, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

На підтвердження своїх посилань, звертаючись до суду про ініціювання процедури банкрутства заявником подано суду копії договору підряду №25/02/21 від 25.02.2021, листа щодо перерахування авансу №01/03/2021 від 04.03.2021, листа щодо виконання договору підряду №01/06/2021 від 01.06.2021, акту звірки взаємних розрахунків № 01/06/2021 від 01.06.2021, листа щодо виконання договору підряду від 16.06.2021.

Заявник в поданій заяві зазначає, що 25 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітич-Транс» та Компанією «АВІН МАРКЕТИНГ С.А.» був укладений Договір підряду № 25/02/21 на виконання проектно-дизайнерських робіт.

Відповідно до п. 1.1 Договору підряду Підрядник зобов`язується за плату самостійно або за залученням третіх осіб виконати проектно-дизайнерські роботи щодо реконструкції нежитлових приміщень № А, Б, В, Г, Д, З, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану Підрядником роботу.

Строк розробки Підрядником відповідних Проектів становив 4 місяці з моменту вступу Договору підряду в силу (п. 1.2 Договору підряду). Згідно з п. 7.1 Договору підряду договір вступає в силу з моменту підписання та діє до моменту його виконання або до моменту його повного виконання або дострокового розірвання.

Положеннями п.п. 2.2.2 п. 2.2 Договору підряду встановлено, що Замовник зобов`язаний сплатити Підрядникові вартість виконаних робіт у порядку та на умовах, що визначені Договором підряду.

Згідно з п. 1.3 Договору підряду строки виконання робіт можуть бути збільшені у разі збільшення обсягу робіт та/або зміни Замовником вихідних даних на проектування, та/або дій/обставин, що не можуть контролюватися Сторонами. При зміні строків виконання робіт Сторони підписують відповідну додаткову угоду (п. 1.4 Договору підряду). Строки виконання робіт за Договором підряду Сторонами не змінювались, будь-яких додаткових угод щодо зміни строків виконнання робіт між сторонами не укладалось.

В п.п. 2.1.4 п. 2.1 Договору підряду встановлено, що Замовник (Боржник) має право відмовитись від прийняття та оплати робіт у випадку, якщо Підрядник (ініціюючий кредитор) виконав такі роботи неналежним чином та/або із порушенням умов Договору підряду.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3 Договору підряду Підрядник має право отримати оплату за виконані проектні роботи в порядку та на умовах, визначених цим Договором підряду.

Згідно з п. 3.1. Договору підряду загальна ціна робіт щодо розробки Проектів Підрядником включає в себе відшкодування витрат Підрядника та плату за виконані ним роботи і становить 426 105,00 доларів США (чотириста двадцять шість тисяч сто п`ять доларів США 00 центів), з урахуванням вартості роботи за 1 кв. метр в розмірі 150,00 дол. США і з урахуванням загальної площі Об`єктів нерухомості в 2840,7 квадратних метрів.

При цьому, пунктом 3.2. передбачено, що після вступу в дію Договором, до 25.04.2021 включно, Замовник перераховує Підряднику аванс у розмірі 200 000,00 доларів США (двісті тисяч доларів США 00 центів) шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Підрядника.

Відповідно до п. 3.3. Договору підряду повна оплата виконаних робіт щодо розробки Проектів Підрядником здійснюється Замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів після завершення робіт та підписання Сторонами Акту приймання-передачі робіт.

Заявник зазначає, що Боржник, в порушення умов Договору підряду, своїх зобов`язань не виконав, зокрема, в порушення п. 3.2 Договору підряду не сплатив Ініціюючому кредитору (Підряднику) аванс у розмірі 200 000,00 дол. США.

Згідно з п.п. 5.1-5.2 Договору підряду у випадку порушення договору Сторона несе відповідальність, визначену Договором підряду та (або) чинним законодавством України. Порушенням Договору підряду є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору.

З огляду на невиконання Боржником своїх зобов`язань за Договором підряду з оплати авансу, Ініціюючий кредитор звертався до Боржника з листом за вих.№ 01/03/2021 від 04.03.2021 року та листом за вих. № 01/06/2021 від 01.06.2021 року з вимогою сплатити авансовий платіж згідно з п. 3.2 Договору підряду. Окрім цього, Ініціюючий кредитор просив Замовника розглянути та узгодити акт звірки взаєморозрахунків № 01/06/2021 від 01.06.2021 року, який додавався до відповідного листа.

За результатами звірки взаємних розрахунків було встановлено, що ТОВ «Вітич-Транс» має заборгованість перед Компанією «АВІН МАРКЕТИНГ С.А.» в розмірі 200 000,00 дол. США у зв`язку з несплатою авансового платежу відповідно до п. 3.2 Договору підряду.

У відповідь на від Лист 16.06.2021 року Боржник повідомив про те, що він визнає заборгованість за Договором підряду у розмірі 200 000,00 дол. США у повному обсязі. Окрім цього, Боржник також повідомив про те, що у зв`язку із фінансово-економічними труднощами, з огляду на скрутне матеріальне становище він не має змоги сплатити авансовий платіж, у відповідності до п. 3.2 Договору підряду, але зобов`язується сплатити зазначені кошти після усунення обставин, шо зумовили скрутне економічне становище Боржника.

На несплачену суму авансу, заявником нараховано пеню, 3% річних.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" в поданих відзивах зазначає, що вказаний договір підряду боржником не укладався, а підпис ОСОБА_1 йому не належить.

Проте, в судовому засіданні 08.12.2021 судом було оглянуто оригінали документів та до суду надійшла заява свідка, а саме, ОСОБА_1 , в якій він повідомив, що підписував вказаний договір та акт звірки.

ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2021 в судове засідання не з`явився. В поданій заяві свідка, зазначив, що представник боржника Гайдаєнко Р.В. є неналежним представником та посада заступника генерального директора ТОВ «Вітич-Транс» відсутня на підприємстві.

Проте, в матеріалах справи наявна довіреність на представництво, видана генеральним директором Атамасом В. та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Вітич-Транс», відповідно до якої, прізвище, ім`я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи або фізичної особи-підприємця: Атамас Віктор Павлович - керівник, Гайдаєнко Ростислав Вікторович.

Окрім цього, боржником у поданому відзиві зазначено, що з наданої до відзиву Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2021 року видно, що станом на вказану дату за ТОВ «Вітич-Транс» не було зареєстровано, і відповідно - не було відображено на балансі жодного із приміщень, стосовно яких згідно заяви про банкрутство Товариство нібито просило виконати проектно-дизайнерські роботи згідно сумнівного щодо його достовірності «Договору». Тобто Товариство в принципі не могло укладати ніяких договорів щодо виконання робіт на об`єктах нерухомості, якими воно не володіло і дотепер не володіє.

Враховуючи пояснення заявника, свідка та відзиви боржника, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, містить ознаки спору про право.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено, що Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Для відкриття провадження у справі господарський суд повинен встановити: наявність грошових зобов`язань у боржника, строк виконання яких настав; неспроможність боржника виконати такі зобов`язання після встановленого строку; відсутність спору про право щодо таких грошових зобов`язань.

Як встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 у справі № 910/2522/20: "Щодо поняття "відсутність спору про право", то, на думку апеляційного суду, Кодекс України з процедур банкрутства не дає його визначення. Більш того, законодавець не ототожнює його зі спором, який розглядається у позовному провадженні судом або перебуває на розгляді іншого юрисдикційного органу. Кодекс України з процедур банкрутства пов`язує наявність спору лише щодо самих грошових вимог, який може мати місце з самого початку при їх заявленні (потенційний спір).

Наприклад, коли відсутнє рішення суду щодо цих вимог, що набрало законної сили і грошові вимоги не підтверджені належними документами або не визнаються боржником. У той же час, можуть мати місце й інші обставини, які можуть свідчити про наявність спору, незалежно від того, чи визнає грошові вимоги боржник (правочин укладено із заінтересованою особою, пропущено строк позовної давності або має місце нікчемний правочин).

Такі обставини виключають розгляд цих питань у підготовчому засіданні, оскільки відсутній той інструментарій, який характерний для позовного провадження (зустрічний позов, залучення третіх осіб, проведення експертизи, застосування строків позовної давності тощо).

У такому випадку, відсутність спору щодо заявлених ініціюючим кредитором грошових вимог може підтверджуватися або рішенням суду, що набрало законної сили, або визнанням боржником таких вимог.

Тобто, має бути фактична наявність боргу, який є безспірним або не оспорюється боржником, що встановлюється судом у підготовчому засіданні".

На підставі того, що відсутнє рішення суду, що набрало законної сили, щодо заявлених вимог та не визнання боржником таких вимог, вимоги ініціюючого кредитора є спірними.

Отже, при наявності відзиву боржника, поданого в порядку ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства, на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з запереченнями щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, що не були предметом судового розгляду та щодо яких відсутнє судове рішення, з доданням доказів необґрунтованості вимог такого заявника (за наявності), господарський суд, на розгляді якого перебуває заява про відкриття провадження у справі про банкрутство, не розглядає спір по суті (спір щодо кредиторських вимог, які стали підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), а на підставі положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки вимоги кредитора не є безспірними та свідчать про наявність спору про право.

Окрім цього, суд зазначає таке.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Заявник зазначає, що боржником не виконано грошове зобов`язання зі сплати авансу у розмірі 200 000,00 дол. США за виконання підрядником передбачених договором робіт.

Авансом визнається сума, що сплачується як попередній платіж у рахунок належних платежів. Відповідно аванс не виконує забезпечувальної функції. Авансом є грошові кошти, які сплачуються в рахунок наміру укласти основний договір в майбутньому. Якщо видача й одержання завдатку є безумовним доказом факту вчинення договору, то видача авансу безумовним доказом факту укладення договору не є.

Отже, аванс не є видом забезпечення виконання зобов`язань та на відміну від завдатку за своєю природою і правовими наслідками не надає кредитору жодних гарантій задоволення його вимог.

Несплата боржником авансу не є грошовим зобов`язанням перед кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові вимоги кредитора носять спірний характер, оскільки відносно них відсутнє судове рішення щодо стягнення з боржника цих грошових вимог і вони не визнаються та заперечуються боржником. Окрім цього, несплата боржником авансу не є грошовим зобов`язанням перед кредитором.

З наведеного вбачається, що такі вимоги не підлягають розгляду на етапі відкриття провадження у справі про банкрутство, незалежно від того, якими документами вони підтверджуються, оскільки докази надані заявником підлягають оцінці у позовному провадженні або в попередньому засіданні суду, коли формується пасив боржника.

Таку ж позицію висловив Північний апеляційний господарський суд (постанова від 28.05.2020 у справі № 910/2522/20) та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (постанова від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20).

На підставі вищевикладеного, заява Компанії "Авін Маркетинг С.А." про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс" задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 6 ст. 39 Кодексу суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, або якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином законодавець покладає на заявника необхідність доведення обставин, що зумовлюють відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, і відсутність спору про право.

З доданих до заяви документів не вбачається достатніх доказів про відсутність такого спору та наявність грошового зобов`язання.

Керуючись ст. 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд м. Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Компанії "Авін Маркетинг С.А." у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітич-Транс".

Повний текст ухвали складено 24.01.2022

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Івченко