ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р. Справа № 911/2139/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 (повний текст складено 25.10.2021)

у справі №911/2139/21 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Сумигаз"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

про стягнення заборгованості

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Богдан С.В. - адвокат (посвідчення №000927 від 06.02.2018);

від відповідача: Поліщук В.В. - адвокат, (посвідчення №5067/10 від 11.09.2012);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.10.2021 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Сумигаз" (надалі АТ «ОГС «Сумигаз»/позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (надалі ДП «Укрспирт»/відповідач/скаржник) про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ДП "Укрспирт" на користь АТ «ОГС «Сумигаз» 504 448,28 грн. основного боргу, 4 239,89 грн. пені, 847,97 грн. 3 % річних, 504,45 грн. інфляційних втрат, 7650,61 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду. В обґрунтування підстав апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо застосування Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про ринок природного газу», статті 901 ЦК України. Крім того, до апеляційної скарги скаржник додав перелік документів, що не були подані до господарського суду першої інстанції, зокрема, акти про опломбування вузла обліку, про розпломбування вузла обліку, протокол щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2139/21; розгляд справи призначено на 06.12.2021.

19.11.2021 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Сумигаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

06.12.2021 від Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" надійшло клопотання про відкладення.

Присутній в судовому засіданні 06.12.2021 представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Сумигаз" не заперечував стосовно відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 розгляд справи відкладений на 10.01.2022.

31.12.2021 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільчої системи "Сумигаз" надійшли письмові пояснення.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 №09.1-08/25/22 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2139/21 у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Демидова А.М., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2139/21 до провадження у визначеному складі суду; розгляд апеляційної скарги у справі №911/2139/21 призначити на 10.01.2022

У судовому засіданні 10.01.2022 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення скасувати з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В свою чергу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити в силі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 між позивачем та відповідачем укладений договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви-приєднання №0942115JH6BP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.03.2015 №2498.

Згідно з п. 1.1. договору цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 8.2. договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення виконання відповідачем умов договору в частині оплати отриманого природного газу за травень-червень 2021 року у сумі 504 448,28 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за травень - червень 2021 року позивачем надані, а відповідачем отримані послуги з розподілу природного газу на суму 504 448,28 грн., що підтверджується актами надання послуг № СУМ81012560 від 30.06.2021 на суму 252 224,15 грн., № СУМ81010062 від 31.05.2021 на суму 252224,14 грн., рахунками на оплату № 61006513 від 31.03.2021 на суму 252224,14 грн., № 61008250 від 30.04.2021 на суму 252224,15 грн.

Вказані документи направлені позивачем відповідачу 02.06.2021 для підписання, та отримані уповноваженим представником відповідача 04.06.2021 (про що міститься відмітка на документах), проте, залишені без реагування та, відповідно, без оплати.

09.06.2021 позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою сплатити грошові кошти, який отримано уповноваженим представником відповідача 10.06.2021 (про що міститься відповідна відмітка на вимозі), проте, станом на дату звернення з позовом до суду, грошові кошти не сплачено.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що враховуючи вимоги пункту 6.6. договору, строк оплати за актом надання послуг № СУМ81012560 від 30.06.2021 на суму 252 224,15 грн. настав - 10.07.2021, за актом надання послуг № СУМ81010062 від 31.05.2021 на суму 252 224,14 грн. настав 10.06.2021.

При цьому, як вбачається із підстав позову та правового обґрунтування розміру заборгованості, заявленої до стягнення з відповідача, позивач послався на п. 2 гл. 6 р. 6 Кодексу газорозподільних систем.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

За змістом статей 626 - 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір є договором про надання послуг, що підтверджується також п. 2.1. р. 2 Типового договору, відповідно до якого, як вказувалось вище, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

За змістом частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наведена норма матеріального права (стаття 903 ЦК України) пов`язує обов`язок з оплати послуги замовником з обов`язковим наданням йому такої послуги.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Зазначена правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Відповідно до приписів статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом ч. 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що відповідач був повідомлений про призначення справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у суді першої інстанції, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали Господарського суду Київської області від 17.08.2021 про призначення справи до розгляду, в якій встановлено відповідачу строк на подання до суду заперечень, відзиву на позовну заяву, і яка (ухвала від 17.08.2021) була отримана відповідачем 25.08.2021, останній не скористався своїм правом надати хоча б будь-які заперечення проти заявлених до нього позовних вимог, власний контррозрахунок наявності або відсутності заборгованості, доказів фактичного неотримання від позивача відповідних послуг з розподілу природного газу, що у сукупності могло б вплинути на результат вирішення даної справи.

Так, відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржник, звертаючись із апеляційною скаргою, додав до неї ряд документів, перелік яких наведений вище і які, на його думку свідчать про припинення постачання/розподілу природного газу у спірний період - травень-червень 2021 року. При цьому, скаржник не навів жодної причини та не подав жодного доказу на неможливість подання вказаних документів до суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, виходячи із положень статті 269 ГПК України, що регулює межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції і, зокрема, передбачає право суду прийняти документи, що не були подані до суду першої інстанції лише у виняткових випадках і за наведення особою причини неможливості їх подання до суду першої інстанції, не може прийняти як докази додані відповідачем до апеляційної скарги документи (акти, тощо), адже, за наведених обставин (відсутність будь-якого обґрунтування неможливості їх подання відповідачем до суду першої інстанції), їх прийняття та врахування при розгляді даної справи, може свідчити про упередженість суду, про порушення принципу змагальності сторін та рівності сторін перед законом і судом.

Враховуючи наведене вище, зокрема, факти щодо надання позивачем відповідачу послуг відповідно до договору, направлення (вручення) відповідних актів наданих послуг та рахунків на оплату за спірний період, відсутність з боку відповідача будь-якої реакції на вручені йому документи, як то: заперечення, незгода, тощо, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 504 448,28 грн.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (ч. 3 статті 549 ЦК України).

Як вказувалось у даній постанові, у пункті 8.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем у справі заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 4 239,89 грн. та на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України нараховані 3% річних у розмірі 847,97 грн. та інфляційні втрати у розмірі 504,45 грн., правомірність нарахування яких та їх розміри перевірені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, і підстав для відмови у їх стягненні або зменшенні судом не виявлені; до того ж, відповідачем не заперечується конкретно ані періоди їх нарахування, ані їх розміри, позаяк, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про їх стягнення з відповідача.

Доводи апеляційної скарги в цілому обґрунтовані додатково поданими до суду апеляційної інстанції документами, які, в силу наведеного вище, не приймаються судом апеляційної інстанції, а тому не впливають на результат перегляду рішення місцевого господарського суду судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до вимог статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом Київської області правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" належить залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у даній справі - без змін.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2139/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2021 у справі №911/2139/21 залишити без змін.

Справу №911/2139/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.01.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков