ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10.01.2022м. ХарківСправа № 922/21/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний", 65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Добро Дій АВД", 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 79/1
про видачу судового наказу про стягнення 9 628,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу (21/22 від 04.01.2022 року) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Дій АВД" заборгованості за комісіями банку у розмірі 9 628,32 грн., яка виникла у зв`язку із порушенням умов договору банківського рахунку № ВА1/2002/0055447 від 27.03.2019 року, договору iFOBS/1/202/0055447 від 27.03.2019 року та договору еквайрингу №7838/20-01 від 11.06.2020 року.

В обґрунтування наданої заяви вх. № 21/22 заявник посилається на порушенням відповідачем зобов`язань за договором банківського рахунку № ВА1/2002/0055447 від 27.03.2019 року, договором iFOBS/1/202/0055447 від 27.03.2019 року та договором еквайрингу №7838/20-01 від 11.06.2020 року.

Дослідивши заяву вх. № 21/22 від 04.01.2022 року про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно частин 1-2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявник, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Дій АВД" заборгованості за комісіями банку у розмірі 9 628,32 грн., яка виникла у зв`язку із порушенням умов договору банківського рахунку № ВА1/2002/0055447 від 27.03.2019 року, договору iFOBS/1/202/0055447 від 27.03.2019 року та договору еквайрингу №7838/20-01 від 11.06.2020 року, та яка складається із:

- 9 000,00 грн. прострочена плата за обслуговування та проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів з 11.06.2020 року по 07.12.2021 року (300,00 грн. щомісячно відповідно до тарифів банку за кожний платіжний термінал пункт 1.8.1.2 тарифів);

- 200,00 грн. - прострочена заборгованість за договором банківського рахунку за період з 01.06.2020 року по 07.12.2021 року, за пакетне обслуговування згідно тарифного пакету "Універсальний" Тарифів банку пункт 4.2.1.;

- 378,32 грн. - прострочена заборгованість за обслуговування недіючого поточного рахунку (при відсутності руху коштів на рахунку на протязі 6 місяців) часина платежу була погашена 31.07.2020 року, за період з 01.06.2020 року по 07.12.2021 року згідно тарифного пакету "Універсальний" Тарифів банку пункт 4.2.3.

З аналізу вищевикладеного слідує, що заявником заявлено до стягнення заборгованість, що виникла за трьома договорами, при цьому, приписи частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України не передбачають об`єднання в одне наказне провадження вимог про стягнення заборгованості за трьома і більше договорами.

Тобто, однієї із вимог положень Господарського процесуального кодексу України про видачу судового наказу є вимога про стягнення грошової заборгованості за одним договором, а можливість об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві передбачена лише для позовного провадження (стаття 173 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, та оскільки об`єднання при розгляді заяви про видачу судового наказу неможливе, відповідна заява про видачу судового наказу може бути подана окремо за кожним договором і має бути окремо оплачена судовим збором.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього кодексу.

Крім того, відповідно до вимог статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно вимог пункту 5 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктами 3, 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник у заяві (вх. № 21/22 від 04.01.2022 року) зазначає, що згідно договору банківського обслуговування юридичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Південний" , затверджений протоколом № 3 від 17.01.2019 року договір еквайрингу №7838/20-01 від 11.06.2020 року є невід`ємною частиною договору банківського рахунку № ВА1/2002/0055447 від 27.03.2019 року, як і договір № iFOBS/1/202/0055447 від 27.03.2019 року, оскільки банківські послуги отримує та договори укладав клієнт відповідно до договору банківського обслуговування юридичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Південний", затверджений протоколом № 3 від 17.01.2019 року.

До матеріалів заяви було додано договір банківського обслуговування юридичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Південний", затверджений протоколом № 3 від 17.01.2019 року та довіреність № 974706 від 06.10.2021 року, на яких наявна печатка банку та зазначено "з оригіналом звірено Акціонерний банк "Південний" УЗД та підпис", у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, а саме: відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій») пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації.)

Враховуючи вищевикладене, заявником до заяви (вх. № 21/22 від 04.01.2022 року) додана копія договору банківського обслуговування юридичних осіб Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Південний", затверджений протоколом № 3 від 17.01.2019 року та копія довіреності № 974706 від 06.10.2021 року з порушенням вищезазначених вимог статті 91 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутні найменування посади особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати такого засвідчення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 стаття 153 Господарського процесуального кодексу України).

Також суд звертає увагу заявника, що ухвалою суду від 17.02.2021 року у справі № 922/463/21 вже зазначалось судом про стягнення заборгованість за двома договорами, у зв`язку із чим, було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Дій АВД" заборгованості у сумі 9378,32 грн.

Керуючись статтею 148, пунктами 4, 5 частини 2 статті 150, пунктом 1, частини 1 статті 152, статтями 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Південний" у задоволенні заяви (вх. № 21/22 від 04.01.2022 року) про видачу судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме 10 січня 2022 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 10 січня 2022 року

Суддя О. О. Ємельянова