СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Харків Справа № 905/766/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача Андрійко Є.Л., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.10.2017 серії ПТ № 1843) - за довіреністю від 15.01.2021 №14-28;

від відповідача Степанова О.В., в порядку самопредставництва (витяг з ЄДРПОУ);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства Нафтогаз України, м.Київ (вх. №3576 Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 (повний текст ухвали складений 08.11.2021, суддя Сковородіна О.М.) за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія про визнання наказу господарського суду Донецької області від 18.10.2021 №905/766/21 таким, що не підлягає виконанню у справі №905/766/21

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія, м. Бахмут, Донецька область,

про стягнення 3% річних в сумі 129 291,14 грн, інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» від 20.10.2021 №юр/1599 про визнання наказу господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Донецької області від 18.10.2021 у справі №905/766/21 у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3% річних у сумі 129 291,14грн, інфляційних втрат у сумі 321 631,13грн. В іншій частині вимог - відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наступним:

- приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення законодавець запровадив механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ за умови її погашення боржниками до 01.06.2021; виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій (як то підтвердження боржником факту списання пені, інфляційних втрат та 3% річних; надсилання боржником звернень до стягувача з вимогою про таке списання), а списання інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021;

- оскільки відповідач включений до Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, а погашення основної заборгованості відбулося у строк до 01.06.2021, а також зважаючи на те, що присуджені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати підпадають під дію ст.7 Закону №1730-VIII, виданий наказ господарського суду від 18.10.2021 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 3% річних у сумі 129291,14грн, інфляційних втрат у сумі 321631,13 грн є таким, що не підлягає виконанню;

- зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання боржником наказу господарського суду Донецької області від 18.10.2021 в частині сплати на користь стягувача відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 6 763,84 грн, що не підпадає під дію ст. 7 Закону №1730-VIII, в цій частині відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» посилалось на наступне:

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки в межах розгляду відповідної заяви господарському суду слід дослідити лише наявність або відсутність однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням рішення суду, а також встановити факт припинення зобов`язання у спосіб, передбачений ст. ст. 599 609 ЦК України;

- суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про те, що положення абзацу 3 частини 1 статті 7 Закону №1730 є нормами прямої дії, оскільки закон може мати вказівку на відсутність зобов`язання або на право припинити зобов`язання у спосіб передбачений вимогами ст. ст. 599 609 ЦК України, тому приписи абзацу 3 частини 1 статті 7 вказаного закону не припиняють існуючих безспірних зобов`язань, а додатково вказують на право позивача здійснити прощення заборгованості за певних умов;

- постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд фактично здійснив перегляд судового рішення у справі №905/766/21, що свідчить про порушення положень ст. ст. 253, 269, 300 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.11.2021 для розгляду справи №905/766/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2021 у справі №905/766/21 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 залишено без руху; встановлено протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 у справі №905/766/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Нафтогаз України (вх. №3576 Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21; призначено справу до розгляду на 11.01.2022 о 12:30 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду; встановлено учасникам справи строк до 28.12.2021 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

28.12.2021 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» зазначало наступне:

- місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу господарського суду Донецької області у справі №905/766/21, в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, оскільки вказане є прямою нормою закону та відповідає вимогам приписів частини 1 статті 7 Закону України №1730; умови застосування положень наведеного закону не перебувають в залежності від необхідності укладення договору про реструктуризацію або включення суми основної заборгованості до реєстру;

- судом першої інстанції встановлений факт погашення відповідачем заборгованості до подання позову, прийняття рішення у справі та набрання чинності Законом №1730, яким встановлено механізм списання неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних та виключено правомірність примусового стягнення з відповідача зазначеної заборгованості, що у сукупності свідчить про обґрунтованість висновків місцевого господарського суду в частині часткового задоволення заяви відповідача про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, у квітні 2021 року Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про стягнення заборгованості у сумі 4 124 361,01грн, з яких: основний борг у сумі 3 790 341,15грн, 3% річних у сумі 107 148,67грн, інфляційні втрати у сумі 226 871,19грн та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» посилалось на те, що відповідачем у період жовтня 2019 року квітня 2020 року на підставі договору від 25.09.2019 №9015/1920-КП-6 отримано від позивача природний газ на загальну суму 3 790 341,15грн, однак не сплачено кошти за отриманий природний газ вчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» основної заборгованості, а також 3% річних у сумі 107 148,67грн та інфляційних втрат у сумі 226 871,19грн.

24.05.2021 до господарського суду Донецької області від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на сплату відповідачем суми основної заборгованості у період з 26.02.2021 по 30.04.2021, відсутність заборгованості з основного боргу, просив стягнути заборгованість у сумі 450 922,27грн, з яких: 3% річних у сумі 129 291,14грн, інфляційні втрати у сумі 321 631,13грн та судовий збір у сумі 6 763,84грн.

Рішенням господарського суду Донецької області №905/766/21 від 27.08.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про стягнення 3% річних в сумі 129 291,14 грн, інфляційних втрат в сумі 321 631,13 грн задоволені у повному обсязі.

18.10.2021 на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.

21.10.2021 до господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія надійшла заява №юр/1599 від 20.10.2021 про визнання наказу господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви про визнання наказу господарського суду Донецької області №905/766/21 від 18.10.2021 таким, що не підлягає виконанню, Товариство з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія посилалось на те, що 29.08.2021 набрали чинності внесені зміни до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, яким врегульовано питання списання з дня набрання чинності цим Законом неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг погашену до 01.06.2021.

Заперечуючи проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зазначало, що боржником не доведено належними доказами факту дотримання порядку (механізму )списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3% річних), зазначених у виконавчому документі, доказів звернень боржника до стягувача з вимогою списання відповідних нарахувань, а також наявності процесуальних повноважень суду визнавати недійсними видані накази.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків, не здійснюється.

Комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення визначає Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон №1730-VIII), відповідно до статті 1 якого заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Даний закон був прийнятий 03.11.2016, набрав чинності 30.11.2016.

Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

14.07.2021 Верховною Радою України прийнято Закон України №1639 "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газ", який набув чинності 29.08.2021.

Зазначеним законом внесені зміни до Закону України (Закон №1730-VIII) "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відповідно до положень якого неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату, підлягають списанню: з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 31.12.2020 або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону врегулюванню підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії.

Процедура врегулювання заборгованості включає заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За положеннями ч.1 ст.3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Положеннями частини першої статті 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.06.2021 для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, які утворилися станом на 01.06.2021 (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

У відповідності до частини третьої наведеної статті визначено, що на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (в редакції від 29.08.2021) на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, запровадження в дію статті 7 Закону від 03.11.2016 №1730-VII скасовує підстави для проведення відповідних нарахувань та встановлює імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій.

Списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису частини 3 ст.7 Закону №1730 в редакції від 29.08.2021 не обумовлене жодною іншою обставиною, крім набрання ним чинності та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім, а також не вимагає реалізації процедури взаєморозрахунків або реструктуризації, передбачених ст.5 цього Закону, тому по суті є окремим економічним заходом, спрямованим на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що стаття 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом.

Відтак, не потребує доведення факт включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, яка є предметом регулювання цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, у зв`язку з припиненням зобов`язань щодо їх сплати, на підставі частини третьої статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII.

Сторонами спору не заперечується, що позивач на підставі ст.625 ЦК України нарахував відповідачу по кожному з актів приймання-передачі природного газу 3% річних в розмірі 107 148,67грн та інфляційні втрати в розмірі 226 871,19грн, однак відповідач за поставлений природний газ за договором постачання природного газу від 25.09.2019 №9015/1920-КП-6 розрахувався у повному обсязі до звернення з позовом, до 01.06.2021, до винесення судового рішення та до моменту набрання чинності змін до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (29.08.2021).

Враховуючи положення частин 1, 3 статті 7 Закону "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (з врахуванням змін внесених Законом України від 14.07.2021 №1639), судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо наявності підстав, відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, для визнання наказу господарського суду Донецької області від 18.10.2021 у справі №905/766/21 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3% річних у сумі 129 291,14грн та 321 631,13грн інфляційних втрат.

У розумінні мети Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства та гарантії фінансової стабільності, застосування механізму списання інфляційних нарахувань, процентів річних, які нараховані на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування, визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення зазначених нарахувань, не є переглядом рішення по суті, а являє собою реалізацію імперативної норми статті 7 наведеного закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали та не є підставою, не доведені матеріалами справи та не є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на зазначене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 129 судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 271, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Нафтогаз України (вх. №3576 Д/1) на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 01.11.2021 у справі №905/766/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.01.2022.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко