РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.01.2022Справа № 910/17653/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕРН КОМПЛЕКС" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3)

про стягнення 72 787,06 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕРН КОМПЛЕКС" про стягнення заборгованості у розмір 72 787,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 420540 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.2019, а саме в частині повної та своєчасної оплати послуг, за період з лютого 2021 по липень 2021, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 71 181,56 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 721,82 грн та інфляційну складову боргу у розмірі 883,68 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/17653/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №967 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 09.11.2021, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" №1198-VII від 10.04.14. виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку №3 по вул. Пожарського в м. Києві.

01 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» (надалі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн Комплекс» (надалі - відповідач, споживач) укладено договір №420540 (особовий рахунок 420324) на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (надалі - договір), відповідно до якого позивач зобов`язався виробляти, систематично поставляти та передавати у власність відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води (далі- теплова енергія, теплоносій, товар), а відповідач зобов`язався приймати товар та вчасно здійснювати оплату за нього.

Загальна опалювальна площа приміщення за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, 3, складає 1 002,5 м.кв.

Відповідно до п. 5.1. договору облік споживання теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності «Покупця» та КП «Київтеплоенерго», у відповідності до чинного законодавства, у т.ч. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж. Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується Актом поставки на комерційний облік приладів обліку. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

У випадку встановлення приладів обліку не на межі балансової належності до спожитої теплової енергії, що врахована приладами, додаються теплові втрати на ділянці від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку (п. 5.2. договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Згідно з пунктом 4.2.3. договору покупець щомісячно, до першого числа, повинен здійснити попередній платіж за теплову енергію, розмір якої визначений енергопостачальною організацією, виходячи із розрахунку споживання теплової енергії за 30 календарних днів за аналогічний період попереднього опалювального сезону, що буде надана в наступному місяці відповідно до умов договору.

За змістом пункту 6.1. договору розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, які затверджені в установленому законом порядку, для енергопостачальної організації за кожну відпущену гігакалорію (грн./l Гкал). Тарифи можуть змінюватись у зв`язку із змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціни на паливо тощо), а також в інших випадках, передбачених діючими законодавством та нормативними актами. У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію згідно умов даного договору. Діючі на час укладення договору тарифи (без урахування ПДВ) на теплову енергію обумовлені додатком № 4 до договору.

У пункті 6.2. договору покупець та енергопостачальна організація дійшли згоди, що у випадку зміни тарифів на теплову енергію рішеннями (розпорядженнями) органів місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію, енергопостачальна організація зобов`язана опублікувати повідомлення про зміну тарифів на теплову енергію у засобах масової інформації, або повідомити покупця про таку міну тарифів письмово, а покупець, в свою чергу, зобов`язується оплачувати вартість теплової енергії, що ним спожита, на підставі змінених тарифів на теплову енергію, якщо енергопостачальна організація повідомила про їх зміну у вказаний вище спосіб. В зазначеному випадку змінені (нові) тарифи на теплову енергію застосовуються з моменту, що вказаний у відповідному повідомленні енергопостачальної організації, а тарифи на теплову енергію, які були чинні раніше, в тому числі ті, що визначені даним договором, вважаються такими, що змінилися та відповідають зміненим (новим) тарифам на теплову енергію.

Відповідно до пункту 6.4. договору всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує від енергопостачальної організації, виключно у грошовій формі за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України.

У пункті 6.5. договору зазначено, що покупець щомісяця з 07 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів приймання-передачі товарної продукції, актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію на початок розрахункового періоду, табуляграми та рахунок-фактуру на сплату теплової енергії з урахуванням недоплати або переплати за попередні періоди, що включають у себе вартість теплової енергії спожитої в попередньому місяці, та суми передоплати за теплову енергію (що визначається енергопостачальною організацією з урахуванням максимального теплового навантаження, визначеного цим договором). По одному примірнику підписаних актів звірки та приймання-передачі товарної продукції покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. В разі непідписання або неповернення вчасно акту звіряння цей документ вважається прийнятим в редакції енергопостачальної організації.

Згідно з пунктом 6.6. договору покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

Даний договір укладений на термін з 01.10.2019 по 30.09.2020 і вважається подовженим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення (пункт 10.1. договору).

На виконання умов вищевказаного договору позивачем в період опалювального періоду 2020-2021 років надалися відповідачу послуги з централізованого опалення, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період, звітами з показаннями приладів будинкового лічильника теплової енергії за період з 22.01.2021 по 21.08.2021, нарядами на підключення (№11498 від 03.11.2020) та відключення (№4816/1 від 08.04.2021) централізованого опалення.

За доводами позивача, відповідач порушуючи умови договору не здійснював сплату послуг за поставлену теплову енергію, в результаті чого станом на жовтень 2021 року у останнього наявна заборгованість за період з лютого 2021 року по липень 2021 року (включно) у розмірі 71 181,56 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13, ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання умов договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №420540 від 01.10.2019 позивачем за період з лютого по липень 2021 було поставлено відповідачу теплову енергію, про що свідчать акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період, наряди на підключення (№11498 від 03.11.2020) та відключення (№4816/1 від 08.04.2021) централізованого опалення та звіти з показаннями приладів будинкового лічильника теплової енергії за період з 22.01.2021 по 21.08.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 6.6 договору покупець самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком-фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця, в тому числі теплову енергію, яка використана субабонентами покупця.

Таким чином, відповідач повинен був оплачувати надані позивачем послуги не пізніше 25 числа поточного місяця.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати поставленої позивачем теплової енергії у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 71 181,56 грн.

Факт поставки теплової енергії за спірний період відповідачем не спростовано, доказів оплати вищевказаної заборгованості не надано.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №ДЕЗ-2748/2 від 13.08.2021 про сплату існуючого боргу за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води №420540 від 01.10.2019, проте, остання була залишена Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕРН КОМПЛЕКС" без відповіді та задоволення.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної оплати поставленої позивачем теплової енергії за договором, а також встановлення факту наявності заборгованості у розмірі 71 181,56 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача вищевказаного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, при зверненні з позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 721,82 грн та інфляційні втрати у розмірі 883,68 грн за загальний період прострочення з 21.03.2021 року по 01.09.2021 року.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних (з урахуванням визначеного періоду нарахування 3% річних, який починається з 26 числа поточного місяця), суд встановив, що сума 3% річних є меншою, ніж заявлено позивачем, а тому за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення сумою є 702,50 грн, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог в цій частині.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить суму більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, то до стягнення підлягає сума у заявленому позивачем, а саме у розмірі 883,68 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ".

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНЦЕРН КОМПЛЕКС" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3, ідентифікаційний код 42971976) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20, ідентифікаційний код 37739041) основний борг у розмірі 71 181 грн 56 коп., 3% річних у розмірі 702 грн 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 883 грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 2 269 грн 40 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 12.01.2022

Суддя Л. Г. Пукшин