ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Справа № 902/475/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. (повний текст - 01.10.2021р.) у справі №902/475/21 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ"

про стягнення 106088,25грн.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" про стягнення 106088,25грн - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 92202,18грн основного боргу; 4409,58грн пені; 2157,16грн 3% річних; 7225,26грн інфляційних втрат та 2267,99грн. - відшкодування витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. (т.2, арк. справи 2-3)

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що згідно з абз. 5 п. 8 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494 в редакції від 12.10.2019р. (чинної на момент розірвання договору), припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Тобто, 25.11.2019р. договір був розірваний, а тому у апелянта відсутній обов`язок оплати вартості послуг за Договором.

Також стверджує, що п.12.3 Договору передбачена можливість розірвання договору за ініціативою споживача та не потребує згоди сторін договору.

Апелянт зазначає, що не здійснення позивачем припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи не свідчить про відсутність факту розірвання договору, це є правом позивача, а не його обов`язком. Окрім того, механічне від`єднання від газорозподільної мережі, способом встановленням інвентарної заглушки було здійснено ще до розірвання договору. Конкретного визначення, яким чином здійснюється механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи Кодекс ГРМ не містить.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на положення абз.5 п.8, п.5 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, в редакції від 12.10.2019р. (чинної на момент розірвання договору), п.п.7.3, 12.3 Договору та ст.188 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021 р. у справі 902/475/21 та прийняти нове, яким відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/475/21 у складі: головуюча суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/475/21/6718/21 від 22.10.2021р. матеріали справи №902/475/21 витребувано з Господарського суду Вінницької області.

01.11.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/475/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21 залишено без руху.

22.11.2021р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021р. про залишення апеляційної скарги без руху від ТОВ "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" надійшла заява від 22.11.2021р. з додатками, зокрема, копією платіжного доручення від 19.11.2021р. №2159 про сплату судового збору в сумі 3405,00грн. за подання апеляційної скарги, а також копії доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.11.2021р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №902/475/21 у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючої судді - Павлюк І.Ю. у період з 08.11.2021р. по 26.11.2021р. включно, та перебуванням судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, які проводяться в онлайн формі чи в дистанційному режимі, тощо без відбуття у відрядження у період з 29.11.2021р. по 03.12.2021р. включно.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 23.11.2021р. автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/475/21 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21. Запропоновано позивачу у строк по 17.12.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 Господарського процесуального кодексу України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів скаржнику.

22.12.2021р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (лист від 17.12.2021р.; т.2 арк.справи 26-28).

У відзиві позивач, зокрема, зазначає, що при односторонньому розірванні договору, такий договір вважається розірваним з моменту отримання стороною, з якою він розривається, повідомлення про таке розірвання. Однак, АТ «Вінницягаз» не було отримано в листопаді-грудні 2019р. жодних листів-повідомлень від ТОВ «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» про розірвання договору розподілу природного газу, відтак, апелянтом і не були вчинені жодні дії з коригування даних технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП, як те передбачено кодексом ГРМ. Навпаки, у травні 2020 року між сторонами був укладений договір на виконання, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання з розпломбування/опломбування газорегулюючого обладнання на об`єкті відповідача, щодо якого, як стверджує апелянт, в 2019 році на адресу позивача був направлений лист про розірвання.

Позивач зауважує, що на підтвердження отримання АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" вказаного листа-повідомлення про розірвання договору розподілу природного газу апелянт надає копію накладної №213522 від 25.11.2019р. Однак дана накладна не містить ані дати отримання позивачем вкладення, ані прізвища, ім`я, по-батькові відповідальної особи, яка його отримала та згідно даних документообігу позивача даний лист не надходив до товариства, відтак, не підтверджує факту її надходження до АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

Також позивач зазначає, що скаржником не надано до суду доказів, які б підтверджували дотримання ним порядку розірвання договору розподілу природного газу в односторонньому порядку, а отже не спростовано правомірність вимог позивача щодо стягнення задоволеної судом першої інстанції заборгованості.

Таким чином, АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" вважає доводи, викладені ТОВ «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» в апеляційній скарзі такими, що не спростовують законних висновків суду першої інстанції по даній справі, є необґрунтованими та не дають підстав для скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21, яке прийнято з додержанням норм процесуального права.

На підставі викладеного позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Згідно з заявою-приєднання №094213G4D7FР036 від 21.03.2016р. до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» (споживач) приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору передбачено, що цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРС (пункт 1.2 Договору).

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до пункту 2.3 Договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1 Договору).

Відповідно до пункту 6.2 Договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта Споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 6.4 Договору).

Як встановлено п. 6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 6.8. Договору передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Оператор ГРМ має право отримувати від Споживача оплату за цим Договором (підпункт 1 пункту 7.2 Договору).

Відповідно до умов підпункту 1 пункту 7.4 Договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України (пункт 8.1 Договору).

Пунктом 8.2 Договору погоджено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення Споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені на заборгованість Споживачів, що є побутовими, здійснюється з 01.05.2019 року. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Як встановлено п. 8.3. Договору у разі безпідставного припинення (обмеження) розподілу природного газу Споживачу або підтвердження факту невідповідності якості та/або величини тиску природного газу на межі балансової належності об`єкта Споживача Оператор ГРМ відшкодовує Споживачу вартість недоотриманого природного газу та/або здійснює перерахунок наданих послуг за цим Договором відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Оператор ГРМ не несе відповідальність за припинення (обмеження) розподілу природного газу Споживачу, якщо такі заходи здійснені за вимогою його постачальника, що має підтверджуватися відповідними документами. У разі якщо між Оператором ГРМ і Споживачем не досягнуто згоди про компенсацію завданих збитків чи перерахунок наданих послуг, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

В період з січня 2020 року по лютий 2021 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 107143,70 грн, про що складено відповідні акти наданих послуг. В розрізі по актам: акт №ВІЯ80004108 від 31.01.2020р. на суму 8177,00 грн; акт №ВІЯ80004801 від 29.02.2020р. на суму 8177,02 грн; акт №ВІЯ80011676 від 31.03.2020р. на суму 8177,00 грн; акт №ВІЯ80014213 від 30.04.2020р. на суму 8177,00 грн; акт №ВІЯ80017041 від 31.05.2020р. на суму 8177,00 грн; акт №ВІЯ80020581 від 30.06.2020р. на суму 8177,02 грн; акт №ВІЯ80023996 від 31.07.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ80029532 від 31.08.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ80031416 від 30.09.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ80035038 від 31.10.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ80038529 від 30.11.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ80044090 від 31.12.2020р. на суму 8846,62 грн; акт №ВІЯ81003256 від 31.01.2021р. на суму 2500,94 грн; акт №ВІЯ81006907 від 28.02.2021р. на суму 2500,97 грн.

Відтак, протягом січня 2020 р.- лютого 2021 р. АТ «Вінницягаз» надало послугу з розподілу природного газу ТОВ «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» на загальну суму 107143,70 грн, а оплачені надані позивачем послуги були у розмірі 14581,49 грн за рахунок існуючої станом на 01.01.2020р. переплаті в розмірі 14581,49 грн.

Посилаючись не нездійснення відповідачем оплати за надані позивачем послуги, останній звернувся з даним позовом до Господарського суду Вінницької області та просив суд стягнути з відповідача 92202,18 грн основного боргу, 7225,26 грн. інфляційних втрат, 2127,16 грн три проценти річних та 4503,65 грн пені.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського Кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2494, зареєстрованим Міністерством юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРМ).

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу (пункт 3 глави 1 розділу І Кодексу).

Згідно пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 4 глави 3 Розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3, 4 глави 3 Розділу VI Кодексу).

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

Як було встановлено, 21.03.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №094213G4D7FР036 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Главою 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачені комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу, а саме:

Відповідно до п.1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно положень п.п.6, 7 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.

Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання.

Якщо на дату розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу фактичний обсяг споживання сумарно по всіх об`єктах цього споживача або об`єкту, який було вилучено із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, буде перевищувати оплачену річну замовлену потужність поточного календарного року з урахуванням місяця, у якому розірваний договір або вилучений об`єкт із заяви-приєднання, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня виставлення рахунку сплатити Оператору ГРМ різницю між вартістю фактично використаної потужності та вартістю оплаченої річної замовленої потужності. При цьому за наявності двох і більше об`єктів споживача величина оплаченої вартості річної потужності по об`єкту визначається пропорційно розміру річної замовленої потужності такого об`єкта до загального розміру річної замовленої потужності цього споживача.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Також, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) в роз`ясненні №3831/16/7-20 від 02.04.2020р. та 4394/16.3.27-20 від 17.04.2020р., зазначено, що з 01.01.2020р. відбулося виокремлення вартості послуги розподілу природного газу із загального кінцевого платежу за природний газ. При цьому здійснено перехід до замовленої потужності та змінено принцип визначення вартості оплати послуги розподілу природного газу. З 01.01.2020р. кожен споживач сплачуватиме кошти за отриману послугу розподілу рівними частинами протягом року не залежно від обсягу спожитого природного газу в поточному місяці. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.1 Договору оператор ГРМ (позивач) зобов`язується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За положеннями п.6.6. Договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

В свою чергу, відповідно до п.10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

В матеріалах справи наявні акти наданих послуг з розподілу природного газу на загальну суму 107143,70 грн, які підписані одноособово Оператором ГРМ (т.1, арк.справи 6881).

Апелянт заперечує надання позивачем послуг з розподілу природного газу за визначений в позові період посилаючись на те, що 22.11.2019р. представниками АТ «Вінницягаз» було здійснено пломбування вхідної газової арматури (встановлення інвентарної заглушки).

За заявою відповідача представниками АТ «Вінницягаз» 22.11.2019р. було здійснено пломбування вхідної газової арматури (встановлення інвентарної заглушки) в зв`язку з закінченням сезону зерносушіння, про що складено акт від 22.11.2019р. №6/11 (т.1 арк.справи 103).

Згідно з доводами апелянта Договір був розірваний 25.11.2019р. шляхом направлення листа-повідомлення від 25.11.2019р. про розірвання договору розподілу природного газу від 01.06.2018р. На підтвердження наведеної обставини апелянтом до суду першої інстанції надано копію накладної №213522 від 25.11.2019р. (т. 1, арк. справи.145, 147).

Позивач дану обставину заперечив та зазначив, що накладна не містить ані дати отримання позивачем вкладення, ані прізвища, ім`я, по- батькові відповідальної особи, яка його отримала та згідно даних документообігу позивача даний лист не надходив до товариства, відтак, не підтверджує факту її надходження до АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, у вказаній накладній відсутні відомості про отримання поштового відправлення, а саме листа-повідомлення від 25.11.2019р. про розірвання договору розподілу природного газу АТ «Вінницягаз», оскільки графа «Одержав» є незаповненою.

Договір розподілу природного газу укладений між сторонами 21.03.2016р. шляхом подання споживачем заяви-приєднання до умов типового договору .

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Проаналізувавши положення вищезазначеного законодавства можна дійти висновку, що договір розподілу природного газу є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, Кодексом газорозподільних системи, Законом України "Про ринок природного газу", та зміст якого визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади. Правовідносини між оператором ГРМ і споживачами природного газу також врегульовано нормами Цивільного кодексу України та Господарського Кодексу України, які застосовуються до спірних правовідносин у взаємозв`язку із спеціальним законодавством.

Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 634 Цивільного кодексу України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Частиною 3 статті 634 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Відповідно до частин 1,4 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Отже, за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

В своїй апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що умови пункту 12.3 договору допускають його розірвання за ініціативою споживача.

Відповідно до пункту 12.3 Типового договору, цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ, та необхідності укладення договору з новим власником договір з попереднім власником може бути розірвано оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Зазначеним пунктом Типового договору розподілу природного газу не передбачено право споживача розірвати договір розподілу природного газу в односторонньому порядку.

Натомість, у пункті 12.3 Типового договору зазначено, що цей договір може бути розірваний, зокрема, за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України.

Ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків як дострокове припинення дії договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.12.2021р. у справі №913/82/21.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за даних обставин, оскільки сторонами не досягнуто згоди згідно умов п.12.3 Договору щодо його розірвання, останній може бути розірваний за ініціативою споживача, проте не беззаперечно шляхом односторонньої відмови, а у порядку, визначеному законодавством України, зокрема, приписами Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів розірвання Договору розподілу природного газу від 23.03.2016р.

Натомість в матеріалах справи наявна копія гарантійного листа (вих.№24 від 06.05.2020р.) в якому ТОВ «ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ» просив про відтермінування оплати розподілу природного газу та технічного обслуговування до листопада 2020р. у зв`язку з тим, що підприємство працює сезонно та копія договору №32А210-4327-20 від 26.05.2020р. на виконання розпломбування/опломбування газорегулюючого обладнання позивачем на об`єкті відповідача, що також суперечить твердженням апелянта щодо розірвання договору 25.11.2019р. (т.1 арк.справи 61, 156)

У зв`язку з наведеним, апелянтом не доведено та не обґрунтовано підстав розірвання Договору про розподіл, відсутні докази отримання позивачем листа-повідомлення про розірвання договору. В разі зволікання позивача зі вчиненням дій щодо відключення газопостачання, апелянт мав вжити всіх необхідних заходів для врегулювання відповідного питання, в тому числі в судовому порядку. Однак, бездіяльність апелянта та недотримання ним встановленого Кодексом ГРМ порядку припинення договору з розподілу природного газу призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підпунктами 3, 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною 1 статті 230 та частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на вказане, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 Господарського Кодексу України.

Відповідно до п.8.2 Договору, у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі не оспорює арифметичну правильність нарахування суми боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат (зазначає лише про повну відсутність боргу, що вже спростовано вищенаведеними висновками апеляційного суду), а тому з урахуванням положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про правомірність часткового задоволення позовних вимог судом першої інстанції, та як наслідок залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - Господарського процесуального кодексу України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.8, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБОРОБ ГОЛЕНДРИ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 21.09.2021р. у справі №902/475/21 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 17 січня 2022 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.