ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Справа №909/1095/20

М.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: БОНК Т.Б.

ЯКІМЕЦЬ Г.Г.

Без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК", м. Надвірна, Івано-Франківська область б/н від 30.03.2021

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2021, повне рішення 10.03.2021(суддя Стефанів Т. В.)

у справі № 909/1095/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід", м. Долина, Івано-Франківська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК", м. Надвірна, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості в сумі 40 522, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Івано-Франківської області звернулося ТОВ "Транс-Захід" з позовом (з урахуванням заяв про збільшення/зменшення розміру позовних вимог) до ТОВ "Перфект ПАК" про стягнення заборгованості в сумі 40 522,00 грн, з яких: 38 360,00 грн - основний борг, 954, 00 грн - інфляційні втрати, 1 208, 00 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договору про надання послуг перевезення вантажів у міжміському автомобільному сполученні в частині проведення оплати. За прострочення термінів оплати відповідачу було нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Рішенням суду від 04.03.2021 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Перфект ПАК" на користь ТОВ "Транс-Захід" 38 360, 00 грн основного боргу, 311, 00 грн 3 % річних та 580, 07 грн судового збору. В частині задоволення позовних вимог про стягнення 954, 00 грн інфляційних втрат - відмовлено. В частині стягнення 897, 00 грн 3 % річних - провадження у справі закрито.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено факт часткового невиконання відповідачем зобов`язання щодо оплати заборгованості за надані послуги перевезення вантажів у міжміському автомобільному сполученні у розмірі 38 360, 00 грн. У зв`язку із зазначеним, правомірним є нарахування пені у сумі 311, 00 грн.

Щодо відмови у стягненні 954, 00 грн інфляційних втрат, суд зазначив, що позовна заява не містила вимог про стягнення інфляційних втрат, а тому таке нарахування, викладене у заяві про збільшення позовних вимог, є зміною предмета позову без подання відповідної заяви.

Щодо стягнення 897, 00 грн 3 % річних, то провадження у справі в цій частині закрито, у зв`язку із відмовою позивача від вказаних позовних вимог.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості. Покликається на такі обставини:

- суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки ця справа є досить складною та об`ємною, то така підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

- не заперечує проти наявності факту укладення та виконання договору перевезення, однак вважає, що перевізником допущено порушення складання та надіслання первинних документів бухгалтерського обліку, оскільки такі надіслано відповідачу із тритижневою різницею від дати надання послуг;

- прострочення оплати відбулися не з вини відповідача, а через дії позивача, адже оплати відбувалися відповідачем регулярно за умови вчасного надання позивачем документів: актів наданих послуг та рахунків фактур;

- нарахування 311, 00 грн 3 % річних є передчасним та не враховує часткові оплати.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 справу №909/1095/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 13.03.2015 між ТОВ "Транс-Захід" (перевізник) та ТОВ "Перфект ПАК" (замовник) укладено договір № 183-ЛГ про надання послуг перевезення вантажів у міжміському автомобільному сполученні, предметом якого є порядок взаємовідносин, що виникають між замовником та перевізником при плануванні, здійсненні та оплаті послуг з перевезення лісопродукції.

Перевізник зобов`язався здійснювати перевезення по заявках замовника, дотримуючись умов отриманого замовлення, а замовник в свою чергу - виконати всі розрахунки з перевізником у повному обсязі і у термін, який передбачений умовами даного договору (п. 4.1.5 та п. 4.2.1 договору).

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з перевезення на суму 41 600, 00 грн, про що свідчать:

- товарно-транспортні накладні: ЛВБ № 941947 від 19.10.2020; ІФВ № 980524 від 20.10.2020; ЛВВ № 351483 від 23.10.2020; ЛВБ № 531223 від 27.10.2020; ГЛА № 470481 від 28.10.2020; ГЛА № 480245 від 28.10.2020; ТРА № 354796 від 02.11.2020; ІФВ №980539 від 03.11.2020;

- акти про надання послуг: № 2390 від 19.10.2020; № 2398 від 20.10.2020; № 2426 від 23.10.2020; № 2452 від 27.10.2020; № 2459 від 28.10.2020; № 2545 від 02.11.2020; № 2552 від 03.11.2020;

- рахунки-фактури: № 2390 від 19.10.2020; № 2398 від 20.10.2020; № 2426 від 23.10.2020; № 2452 від 27.10.2020; № 2459 від 28.10.2020; № 2545 від 02.11.2020; № 2552 від 03.11.2020.

06.11.2020 та 18.11.2020 перевізником були направлені на адресу замовника скріплені печаткою ТОВ "Транс-Захід" оригінали зазначених вище документів.

Проте, відповідач не повернув підписані акти, у зв`язку з чим акти про надання послуг № 2390 від 19.10.2020,. № 2398 від 20.10.2020, № 2426 від 23.10.2020, № 2452 від 27.10.2020, № 2459 від 28.10.2020, № 2545 від 02.11.2020, № 2552 від 03.11.2020 були надіслані відповідачу повторно 27.11.2020.

Факт направлення документів на адресу відповідача підтверджують наявні в матеріалах справи докази рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 06.11.2020, 18.11.2020, 27.11.2020, накладна про відправлення за №970 та реєстр опису вкладення (ар. с. 4-8, т. 2).

Відповідно до п. 5.1 договору сторони домовились, що підписаний оригінал акту виконаних робіт повертається замовником поштою на адресу перевізника. Якщо протягом п`ятнадцяти днів замовник не повертає скріплений печаткою підприємства оригінал акту виконаних робіт та не висуває письмової претензії щодо якості виконаної роботи, в цьому випадку акт вважається узгоджений, а робота (послуги) прийнятою та такою, що підлягає безумовній оплаті у порядку, визначеному п. 5.2 договору.

З урахуванням наведеного, акти про надання послуг № 2390 від 19.10.2020,. № 2398 від 20.10.2020, № 2426 від 23.10.2020, № 2452 від 27.10.2020, № 2459 від 28.10.2020, № 2545 від 02.11.2020, № 2552 від 03.11.2020 вважаються узгодженими, а робота прийнята.

Згідно із п. 5.2 договору кожне окреме перевезення вантажів перевізником (виконана робота) оплачується замовником протягом 5-ти календарних днів з часу фактичного виконання перевезення (що підтверджується відміткою в ТТН про отримання вантажу вантажоодержувачем), згідно виставлених рахунків та розміру вартості фрахту, визначеної у транспортному замовленні. Умови оплати наданих послуг, визначені договором, мають переважну силу по відношенню до умов, визначених транспортним замовленням та обов`язкові до виконання замовником.

Відповідач у визначені договором строки не розрахувався в повному обсязі.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 15/20 (вих. № 305 від 29.10.2020) про сплату боргу.

Матеріали справи містять акт звірки розрахунків, до якого включено, серед іншого вартість наданих послуг з 19.10.2020 по 03.11.2020. Станом на 11.01.2021 борг відповідача перед позивачем становив 78 360, 00 грн. Враховуючи часткову сплату заборгованості, на час розгляду справи по суті в суді першої інстанції борг становив 38 360, 00 грн. що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 22.02.2021 (ар. с. 50, т. 2).

За порушення строків оплати, на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 954, 00 грн. - інфляційних втрат (за період прострочення з жовтня 2020 року по січень 2021 року) та 1 208, 00 грн - 3 % річних (897, 00 грн за період прострочення з 12.08.2020 по 16.10.2020; 311, 00 грн за період прострочення з 19.10.2020 по 03.11.2020), які відповідачем не оплачено.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права з огляду на розгляд справи за правилами спрощеного, а не загального позовного провадження.

Згідно із ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справи незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Таким чином, ГПК України передбачає дві групи справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження: справи, які беззаперечно розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження в силу закону малозначні, та будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції господарського суду, які відповідають визначеним ч.3 ст. 3 ГПК України критеріям.

При цьому, малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначено в ч. 4 ст. 250 ГПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

З аналізу норми ст. 247 ГПК України випливає, що суд з власної ініціативи або за клопотанням сторони може розглядати будь-яку господарську справу в порядку спрощеного позовного провадження, крім справ, визначених ч.4 ст. 247 ГПК України, враховуючи: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В іншому випадку, коли справа є малозначною в силу закону, суд зобов`язаний розглядати таку справу виключно в порядку спрощеного позовного провадження. У цьому разі, положення ч.2 ст.247 та ч.2-6 ст. 250 ГПК України не застосовуються.

Оскільки предметом позову в даній справі були вимоги позивача про стягнення із відповідача суми заборгованості, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то справа №909/1095/20 є малозначною в силу прямої вказівки процесуального закону.

При цьому, покликання апелянта на те, що вказана справа є досить складною та об`ємною, оцінюється апеляційним господарським судом критично, оскільки така є малозначною в силу закону, а тому підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Щодо розгляду спору по суті.

Пункт 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо надання послуг перевезення вантажів у міжміському автомобільному сполученні згідно умов укладеного договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору про надання послуг перевезення вантажів у міжміському автомобільному сполученні позивач здійснив перевезення за замовленням відповідача. Частково відповідач розрахувався за надані послуги, однак несплаченим залишився борг в сумі 38 360, 00 грн за період з 19.10.2020 по 03.11.2020.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем доведено факт прострочення з боку відповідача виконання зобов`язання за договором щодо оплати за надані послуги. При цьому протилежного факту оплати апелянтом не доведено. З огляду на що, обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 38 360, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо порушення перевізником складання та надіслання первинних документів бухгалтерського обліку, з підстав того, що такі надіслано відповідачу із тритижневою різницею від дати надання послуг, з огляду на те, що вказане не впливає на обов`язок відповідача щодо виконання умов договору в частині оплати наданих послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із простроченням відповідачем оплати за надані послуги, за період прострочення з 19.10.2020 по 03.11.2020 нараховано 3 % річних у сумі 311, 00 грн, позовну вимогу про стягнення яких судом першої інстанції задоволено.

Здійснивши перерахунок нарахованої суми 3 % річних, апеляційний господарський суд встановив, що така є арифметично вірною та обґрунтованою, а тому підлягає до стягнення із відповідача.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перфект ПАК" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2021 у справі № 909/1095/20 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Т.Б. БОНК

Г.Г. ЯКІМЕЦЬ