ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 січня 2022 року Справа № 923/15/22

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши

заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура", м.Київ

до боржника: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

про видачу судового наказу

в с т а н о в и в:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура", м.Київ звернувся до Господарського суду Херсонської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" грошової заборгованості в розмірі 12739, 93 грн.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До матеріалів заяви про видачу судового наказу заявником додано Договір поставки від 23.09.2020 №144Р, укладений між Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" (Постачальник).

За умовами Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю товар (Маски медичні одноразові), зазначений в Специфікації (Додаток №1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною), а Покупець - прийняти і оплатити на умовах даного Договору такий товар.

На підтвердження поставки та отримання товару заявником подано видаткову накладну №755 від 06.10.2020, рахунок на оплату від 06.10.2020 №868, довіреність від 30.09.2020.

Як слідує з укладеного між сторонами Договору, а саме п.4.1, розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем вартості поставленої партії товару протягом 30 календарних днів з дня поставки партії товару Покупцю на підставі рахунку (рахунку-фактури) Постачальника, при умові реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, оформленої згідно вимог ПКУ та інших нормативних документів.

Водночас, доказів реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних до суду не подано.

Отже, дослідивши подані документи, суд зазначає, що з поданих матеріалів не вбачається відсутність спору між сторонами з огляду на неподання доказів реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, ненадання очевидних доказів позбавляє можливості встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Окрім того, як зазначено вище, частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу, крім іншого, додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2-1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2481,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з даною заявою заявник мав сплатити судовий збір в розмірі 248,10 грн.

В порушення наведеної норми заявником подано докази сплати судового збору в сумі 228,10 грн.

Отже, заявником не подано до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з пунктами 1, 8 частини 1 статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, викладені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Як передбачено ч.2 ст.154 ГПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Нормами ч.2 ст.152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Згідно з ч.1 ст.153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Головна Мануфактура" у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" заборгованості за Договором поставки від 23.09.2020 №144Р в сумі 12739,93 грн. та судового збору в сумі 228,10 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Ухвала підписана 10.01.2022.

Суддя М.Б. Сулімовська