ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2022р. Справа № 904/9044/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Беламекс», м. Київ

До: Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», м. Дніпро

Про: стягнення 1 490 100, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Беламекс» (позивач) звернувся з позовом до ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (відповідач) про стягнення 1 490 100, 00 грн. заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором про закупівлю №20221 від 10.12.20р. (укладеним між сторонами). Окрім того, просив стягнути з відповідача 74 505, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 22.11.21р. було відкрито провадження у справі №904/9044/21, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження.

ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи (поміж-іншим), що ним було частково погашено заборгованість перед позивачем як до подачі позову - в сумі 974 060, 00 грн., так і після подачі позову - в сумі 366 040, 00 грн. На підтвердження вищезазначених тверджень відповідачем додано до відзиву на позов копії відповідних платіжних доручень. У зв`яку з чим на час подання відзиву на позов за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 150 000, 00 грн. Також заперечував проти стягнення з нього 74 505, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з підстав необґрунтованості.

20.12.21р. на електронну адресу суду від ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 974 060, 00 грн. заборгованості (у зв`язку з погашення цієї заборгованості до подачі позову до суду) та закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 516 040, 00 грн. заборгованості (у зв`язку зі сплатою цієї заборгованості після звернення з цим позовом до суду).

21.12.21р. на електронну адресу суду від ТОВ «Беламекс» надійшло клопотання, в якому позивач просив задовольнити клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

06.01.22р. до електрону адресу від відповідача надійшло повторне клопотання про закриття провадження у справі з підстав , раніше зазначених. Окрім того, відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

До судового засідання 06.01.22р. сторони явку повноважних представників не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

10.12.20р. між ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (покупець) та ТОВ «Беламекс» (постачальник) укладено договір про закупівлю №20221 від 10.12.20р., відповідно до умов якого позивач 23.06.21р. здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 1 490 100, 00 грн. (що підтверджується відповідною накладною №BL-Н1173-001 від 23.06.21р. та товарно-транспортною накладною №BL-0003 від 23.06.21р., довіреністю на отримання товару №730 від 22.06.21р., а.с.11, 12). Одночасно позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №BL-C1173-001 від 23.06.21р. на оплату товару на суму 1 490 100, 00 грн. (а.с.13).

Відповідач відповідно до п.4.2. договору зобов`язався здійснити оплату поставленого товару протягом 90 банківських днів з дня поставки товару та на підставі отриманого від позивача оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку фактури, видаткової накладної , товарно-транспортної накладної, зареєстрованої належним чином, відповідно до норм чинного законодавства України, податкової накладної, документів щодо якості на товар; у документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній повинен бути код товару згідно УКТ ЗЕД. (а.с.5-8).

За твердженням позивача, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань поставлену на його адресу продукцію у встановлений договором строк у повному обсязі не оплатив; у зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем станом на час звернення з цим позовом до суду рахувалась заборгованість в розмірі 1 490 100, 00 грн.

Але ці твердження позивача спростовуються наданими відповідачем доказами погашення заборгованості за товар в розмірі 174 060 , 00 грн. відповідно до платіжного доручення №4892 від 30.08.21р. (а.с.40 ); платіжного доручення №307 від 12.11.21р. на суму 800 000, 00 грн. (а.с.42); платіжного доручення №171 від 30.11.21р. на суму 216 040, 00 грн. (а.с.43); платіжного доручення №719 від 08.12.21р. на суму 150 000, 00 грн. (а.с.65) , платіжного доручення №872 від 17.12.21р. на суму 150 000, 00 грн.(а.с.76). Таким чином, всього на час прийняття рішення у справі відповідачем було у повному обсязі сплачено заборгованість перед позивачем в розмірі 1 490 100, 00 грн.

Одночасно, суд враховує, що погашення частини заборгованості за товар на суму 974 060, 00 грн. ( згідно платіжних доручень №4892 від 30.08.21р. та №307 від 12.11.21р.) було здійснено відповідачем ще до часу звернення позивача з цим позовом до суду (оскільки з відмітки на конверті органів зв`язку вбачається, що позивач звернувся з цим позовом до суду лише 16.11.21р.). Тобто на час звернення позивача з цим позовом до суду була відсутня заборгованість за поставлений товар в розмірі 974 060, 00 грн., а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. В іншій частині позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку зі сплатою заборгованості після відкриття провадження у справі.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до приписів ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 974 060, 00 грн. слід відмовити ; а провадження у справі в частині стягнення з відповідача 516 040, 00 грн. заборгованості за договором про закупівлю №20221 від 10.12.20р. підлягає закриттю на підставі п.2. ч.1 ст. 231 ГПК України. При цьому, витрати позивача на сплату судового збору в цій частині підлягають стягненню з відповідача в розмірі 7 740,60 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 74 505, 00 грн. на послуги адвоката , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір про надання правничої допомоги №02/11/2021 від 02.11.21р. (укладений між позивачем та АО «Партнер`с»), додаткові угоди №1, 2, 3 від 02.11.21р. до цього договору, рахунок на оплату №02/11/2021 від 02.11.21р. на суму 74 505, 00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 05.11.21р., ордер на надання правничої (правової) допомоги на ім`я адвоката Пашковського Д.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4217 від 26.10.10р. Пашковського Д.В. (а.с.16-24).

Зі змісту п.1. договору про надання правничої допомоги №02/11/2021 від 02.11.21р. вбачається, що клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

В п.2. додаткової угоди №3 від 02.12.21р. сторони погодили, розмір винагороди АО «Партнер`с», яка складає 5% від суми позовних вимог, що становить 74 505, 00 грн.

В п.3. акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 05.11.21р. сторони погодили вартість послуг , яка становить 74 505, 00 грн. з ПДВ.

Враховуючи вищезазначене, та те, що судом було відмовлено в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача 974 060, 00 грн. та умови п.2. додаткової угоди №3 від 02.12.21р. (в якій сторони погодили розмір винагороди АО «Партнер`с»); суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 802, 00 грн., що складає 5% від суми позовних вимог (516 040, 00 грн.), які були визнані судом обґрунтованими та задоволені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 974 060, 00 грн. заборгованості за договором про закупівлю №20221 від 10.12.20р., судові витрати в цій частині покласти на позивача.

2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 516 040, 00 грн. заборгованості за договором про закупівлю №20221 від 10.12.20р.

3. Стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Беламекс» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36; ): 7 740,60 грн. витрат на сплату судового збору та 25 802, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 12.01.2022р.

Суддя Васильєв О.Ю.