ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

10.01.2022 Справа № 917/19/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчука В.В., розглянувши заяву Приватного підприємства «Олдес Україна» (вхід. №103 від 05.01.2022р.) про забезпечення позову по справі № 917/19/22

за позовною заявою Приватного підприємства "Олдес Україна", 29000, м. Хмельницький, вул. Соборна, 55

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-Інвест", 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, 8/18

про стягнення 848 674,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022р. до Господарського суду Полтавської області від Приватного підприємства "Олдес Україна" надійшла заява про забезпечення позову Приватного підприємства "Олдес Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукнафтохімбуд-Інвест" про стягнення 848 674,21 грн. шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни позову 848674,21 грн., що знаходяться на рахунках відповідача.

При вирішенні заяви судом враховується наступне.

Згідно ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 136 ГПК України має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Підставою для застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення щодо ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідач умисно уникає виконання зобов`язання по договору субпідряду від 17.06.2021 №6. Умисність сторони відповідача полягає у тому, що останній безпідставно, без будь-яких аргументів, не маючи заперечень, зауважень щодо об`ємів виконаних робіт та до якості виконаних робіт, з врахуванням того, що відповідач підписав акти проміжного прийняття виконаних робіт та акти на закриття прихованих робіт, не добросовісно ставиться до свого обов`язку в визначений договором строк прийняти та підписати акти виконаних робіт та в такий спосіб намагається уникнути обов`язку оплатити отриманий результат робіт позивача, яким вже користується замовник. Заявник зазначає, що позиція відповідача зводиться до того, що його обов`язок оплатити виконані роботи виникне виключно після підписання актів виконаних робіт, не зважаючи на те, що фактично роботи виконані, а сам відповідач ухиляється від прийняття цих виконаних робіт. Тому заявник вважає, що забезпечення заяви про забезпечення позову в подальшому забезпечить виконання рішення суду про стягнення основної суми заборгованості та нарахованої пені.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства та матеріали заяви, суд вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та мотивація, викладена у ній, не відповідають наведеним вимогам, оскільки заявник мав обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, які свідчать, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Натомість до заяви про забезпечення позову позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів.

Отже, доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, відтак заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини самі по собі та в сукупності жодним чином не обґрунтовують його припущення про наявність ризику вчинення дій ТОВ "Кременчукнафтохімбуд-Інвест" задля уникнення примусового стягнення заборгованості та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 139, 140, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству "Олдес Україна" у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №917/19/22 (вхід. №103 від 05.01.2022р.).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук