ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/722/21
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Господарського суду Херсонської області від 27.09.2021 року (суддя Соловйов К.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОНОСІЇ УКРАЇНИ»
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 16 952,19 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2021 року ТОВ «ЕНЕРГОНОСІЇ УКРАЇНИ» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про стягнення 16 952,19 грн. заборгованості за поставлену та спожиту електричну енергію.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки електричної енергії від 31.08.2020 укладеного між сторонами, позивач у період з 24 по 31 січня 2021 року поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 16 952,19 грн. Також, позивач зазначає, що 12.02.2021 настав строк оплати вартості поставленої (спожитої) електричної енергії, проте відповідач оплату не здійснив, у зв`язку, на думку позивача, відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за Договором.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 27.09.2021 позов задоволено.
Рішення мотивовано тим, що зобов`язання сторін за договором від 31.08.2020 припинилися внаслідок їхнього належного виконання, у зв`язку з цим, постачання позивачем відповідачеві у січні 2021 року електроенергії вартістю (на суму) понад 54 476,76грн., а саме 16 952,19 грн. мало місце поза межами правовідносин сторін за договором від 31.08.2020 та підлягають стягненню з відповідача на користь позивач на підставі ст. 1212 ЦК України.
Не погоджуючись з рішення господарського суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач є бюджетною установою. Договірні зобов`язання між сторонами були розраховані на обсяг електричної енергії, який дорівнює 116 593 кВт х год., загальною вартістю 243 213,98 грн.
Апелянт зазначає, що єдиною підставою, на яку посилається Товариство в позовній заяві, як на доказ та підтвердження факту постачання електричної енергії з 24.01.2021 по 31.01.2021 за договором від 31.08.2020, є акт прийому-передачі електричної енергії №427 від 31.01.2021, проте, відповідач вважає, що вказаний акт підписаний невідомою та неуповноваженою особою, а саме ОСОБА_1 , який був призначений та став командиром Військової частини НОМЕР_1 , лише 10 лютого 2021 року, а не 31 січня 2021 року, яким датований акт приймання-передачі.
Також, скаржник вказує, що акт прийому-передачі складається після закінчення відповідного розрахункового періоду, тобто в кінці календарного місяця, а не за 4 чи 5 днів споживання, отже складання подібного акту порушує умови самого Договору.
На думку апелянта, акт прийому-передачі електричної енергії укладений поза межами договірних зобов`язань.
Крім цього, скаржник зазначає, що всі договірні зобов`язання перед Товариством, які виникли на підстав Договору від 31.08.2020, були виконані в повному обсязі та належним чином, і відповідно закінчились, а отже станом на 01.04.2021 заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.
Також, Військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі зазначила, що позивач у своїй структурі має юридичний відділ (департамент), який здійснює відповідне правовий супровід та забезпечення даної установи, зокрема представництво в судах, однак в даному випадку мала місце участь адвоката, в «письмовому провадженні», що на думку відповідача, є недоцільним та не носить спів мірного та неминучого характеру.
Скаржник зауважив, що до підготовчого засідання позивачем або його представником не подано попереднього розрахунку судових витрат та не надано жодного підтверджуючого факту надання професійної правової допомоги, документу.
Відзив на апеляційну скаргу до господарського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2020 між ТОВ «ЕНЕРГОНОСІЇ УКРАЇНИ» (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) за результатами закупівлі товару за бюджетні кошти, був укладений договір №92/20-Е/169-20 про закупівлю електричної енергії, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався поставити споживачу до 31.12.2020 електричну енергію в обсязі 149 500 кВт х год., вартістю 272 688,00 грн., з урахуванням податку на додану вартість, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити таку кількість електричної енергії (п. п. 2.1., 2.2., 3.1., 5.1. Договору).
Згідно з п.12.2. Договору умови даного договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціна за одиницю). Зміна ціни за одиницю електричної енергії може відбуватися відповідно до ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" за умови, що зазначені зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку:
- зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача (п.12.2.1. Договору);
- зміни ціни в бік збільшення за одиницю електроенергії не більше ніж на 10% у разі коливання ціни на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі (п.12.2.2. Договору);
- зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в цьому договорі, у разі встановлення в цьому договорі порядку зміни ціни, при цьому, зміни ціни за одиницю електричної енергії в сторону збільшення відбувається у разі зміни у бік збільшення перемінної Т(п) на підставі відповідних постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які встановлюють тариф на послугу з передачі електричної енергії, й зміна регульованих тарифів відповідними компетентними органами, нові тарифи є обов`язковими для сторін договору з моменту вступу в дію нормативних актів, відповідні зміни до договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди (п.12.2.7. Договору).
Згідно з п.12.2.8. Договору дію договору може бути продовжено на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому законом порядку.
За період з жовтня по грудень 2020 року сторони уклали 8 додаткових угод до Договору від 31.08.2020 та 1 додаткову угоду від 29.01.2021 року.
Так, додатковою угодою № 6-20 від 29.12.2020 до договору від 31.08.2020, обсяг закупівлі зменшено до 91 643 кВтхгод., вартість яких становить 188 737,25грн, з ПДВ, (відповідно зменшена загальна вартість договору).
Додатковою угодою № 7-20 від 29.12.2020 до договору від 31.08.2020, сторони домовилися у відповідності до положень ч.6 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжити строк дії договору до 31.03.2021.
Додатковою угодою № 1-21 від 29.01.2021 до договору від 31.08.2020, сторони договору домовилися у відповідності до положень ч.6 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», в редакції, чинній на момент укладання договору, продовжити строк дії договору в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, в межах затверджених видатків, а також встановили, що вартість цієї додаткової угоди складає 54 476,76грн., з ПДВ, обсяг електроенергії складає 24 950 кВтхгод., ціна за 1 кВтхгод. 1,81953грн., без ПДВ.
На виконання Договору від 31.08.2020 та додаткових угод до нього, позивач поставив відповідачу у 2020 році 91 643 кВт х год. електроенергії вартістю 188 737,25грн, (обсяги постачання згідно з додатковою угодою № 6-20 від 29.12.2020 до договору від 31.08.2020) та у січні 2021 року 24 950 кВтхгод. електроенергії вартістю 54 476,76грн. (з урахуванням положень додаткової угоди № 1-21 від 29.01.2021 до договору від 31.08.2020), тобто загальний обсяг поставленої електроенергії склав 116 593 кВт х год. на суму 243 214,01 грн., яка була сплачена відповідачем у повному обсязі.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з тим, що сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договором від 31.08.2020, після чого останній втратив чинність (дія договору закінчилася), що відповідає приписам ч. 1 ст. 203 ГК України, за якими господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється.
Однак, 31.01.2021 між позивачем та відповідачем складений акт прийому-передачі електроенергії № 437, за яким позивач передав відповідачу електроенергію в кількості 7,764 кВтхгод. на суму 16 952,19 грн. Акт підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб, проте відповідач за вказаний обсяг отриманої спожитої електроенергії позову не сплатив 16 952,19 грн.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які стосуються вищевказаного акту прийому-передачі, адже:
- підпис особи, якою від імені відповідача підписаний акт прийому-передачі електроенергії від 31.01.2021 № 437, скріплений відбитком печатки відповідача;
- відповідач не заперечує, що відбиток печатки, яким скріплено підпис особи, яка від імені відповідача підписала даний акт, виконаний оригінальною печаткою відповідача;
- в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач втратив оригінальну печатку або її було викрадено;
- також, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач заявляв клопотання про призначення у даній справі судової експертизи щодо оригінальності відбитку печатки відповідача на акті прийому-передачі електроенергії від 31.01.2021 № 437 або щодо оригінальності підпису командира відповідача, чиє прізвище вказано в акті;
- відповідач як у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі не заперечує про постачання позивачем відповідачеві у січні 2021 року, електроенергії вартістю 16 952,19 грн.;
- акт прийому-передачі електроенергії № 437 при його складанні датований (у друкований спосіб) 31.01.2021, проте у справі відсутні, зокрема, оскільки не надані відповідачем, докази підписання даного акту з боку відповідача, саме, 31.01.2021 або раніше 10.02.2021 - дати призначення командиром відповідача особи, чиє прізвище вказано в акті, як прізвище особи, що підписала цей акт.
Також, судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на інші справи (№ 910/12827/17, 5019/556/12, 911/1601/16), оскільки правовідносини у даній справі та у справах на які посилається скаржник не є подібними.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що акт прийому-передачі електроенергії № 437 від 31.01.2021 є належним доказом передачі позивачем та отримання відповідачем електроенергії в кількості 7,764 кВтхгод. на суму 16 952,19 грн., яку відповідач не сплатив позивачу, у зв`язку з чим, відповідачем безпідставно збережені грошові кошти у вказаному розмірі, які відповідно до вимог до ч.1 та ч.2 ст.1212 Глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України, повинні бути повернуті позивачу, оскільки особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги Товариства та з таким висновком погоджується судова колегія.
Щодо доводів апеляційної скарги про розподіл судових витрат у справі, а саме витрат на професійну правничу допомогу, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2021 Товариство (клієнт) уклало з адвокатом Макаровим Сергієм Олександровичем договір № 20/21 про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги, відповідно до умов якого, клієнт, доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту юридичні послуги щодо захисту інтересів останього у судах всіх інстанцій.
Згідно з п.4.2. даного договору сторонами погоджено, що за надані послуги клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі, встановленому у Додатку 1 до цього договору, за яким: вартість складання позовної заяви становить 4 000,00 грн., вартість складання інших процесуальних документів у господарській справі (клопотання, заяви) становить 500,00 грн. за одну сторінку вартість участі адвоката у судовому засіданні у господарській справі становить 2 000,00 грн. за засідання. Згідно з п.4.3. даного договору оплата гонорару здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок адвоката, на підставі узгодженого акту приймання-передачі послуг.
14.05.2021 між позивачем та адвокатом був складений акту приймання-передавання наданих послуг, при виконанні договору від 04.01.2021 № 20/21 про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги, адвокатом було надано, зокрема, послуги з складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором № 92/202-Е/169-202 від 31.08.2021, з вартістю цих послуг 4 000,00 грн., які були сплачені Товариством адвокату відповідно до квитанції банку № та в подальшому оскаржуваним рішенням господарського суду стягнуті з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що матеріали справи містять докази, які спростовують доводи апеляційної скарги, що засідання позивачем або його представником не подано попереднього розрахунку судових витрат та не надано жодного підтверджуючого факту надання професійної правової допомоги, документу.
Крім цього, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивач у своїй структурі має юридичний відділ (департамент), який здійснює відповідний правовий супровід справ, зокрема представництво в судах, у зв`язку з чим, участь адвоката в даній справі є недоцільним та не носить співмірного характеру, адже Товариство користуючись своїм правом скористалось послугами адвоката для вирішення даного спору, що не суперечить нормам господарського процесуального кодексу України.
Отже, приймаючи до уваги викладене, судовою колегією було встановлено, що наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що господарський суд ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 27.09.2021 року - без змін.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.