ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р. Cправа № 902/1023/19(902/682/21)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" (вул. Дальня, буд.1, кв. 3, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252; ) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича (вул. Драгоманова, 27, офіс 10, м. Рівне, 33028)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий квартал" (пр-т Коцюбинського, буд. 4, м. Вінниця, 21004; )

про стягнення 4 486 620 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги

у межах справи № 902/1023/19

за заявою: Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ"

про банкрутство

Представники сторін:

від Позивача: Сокотун В.А., арбітражний керуючий (ліквідатор ТОВ "Компанія "КМТ")

від Відповідача: Стукальська Г.М., за ордером

в якості слухачів:

представник учасників ТОВ "Компанія "КМТ" : Гаврилюк П.В., за ордером

представник кредитора - ОСОБА_1 : Деркач С.С., за ордером (в режимі відеоконференцзв`язку)

ВСТАНОВИВ :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1023/19 за заявою Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited) до ТОВ "Компанія "КМТ" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Так, ухвалою суду від 29.12.2021 року продовжено строк ліквідаційної процедури ТОВ "Компанія "КМТ" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. у справі № 902/1023/19 до 07.02.2022 року. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.02.2022 року.

Водночас, 30.06.2021 року до суду від ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. надійшла позовна заява № 01-21/902/1023/19/196 від 23.06.2021 року до ТОВ "Торговий квартал" про стягнення 4 486 620 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1023/19(902/682/21), вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 01.07.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду вищевказаної позовної заяви у справі № 902/1023/19(902/682/21), в межах справи №902/1023/19 на 21.09.2021 року.

При цьому, ухвалою суду від 01.07.2021 року було відмовлено в задоволені заяви ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. №01-21/902/1023/19/197 від 23.06.2021 року про забезпечення позову, в межах справи №902/1023/19, повністю.

Ухвалою суду від 21.09.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду відповідної позовної заяви у справі № 902/1023/19(902/682/21), в межах справи №902/1023/19 на 07.10.2021 року.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду вказаної позовної заяви у справі № 902/1023/19(902/682/21), в межах справи № 902/1023/19 на 17.11.2021 року.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року призначено підготовче засідання з розгляду зазначеної вище позовної заяви у справі № 902/1023/19(902/682/21), в межах справи №902/1023/19 на 09.12.2021 року.

08.12.2021 року до суду від Позивача надійшли наступні документи:

- клопотання № 02-01/902/682/21/366 від 06.12.2021 року про зупинення провадження у цій справі до розгляду та прийняття постанови в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія "КМТ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19;

- клопотання № 02-01/902/682/21/367 від 07.12.2021 року про зміну предмету позову, в якому Позивач змінює (уточнює) предмет позову та просить вважати його викладеним у такій редакції: про стягнення з відповідача 4 486 620,00 грн заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року та договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (з урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 року).

09.12.2021 року до суду від представника Відповідача надійшло клопотання б/н від 09.12.2021 року про долучення до матеріалів справи копії ухвали Північно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року у справі № 902/808/19 про відмову у відкритті апеляційного провадження.

В судовому засіданні 09.12.2021 року представник Позивача надав пояснення по справі; підтримав клопотання про зміну предмету позову та просив вважати його клопотанням про зміну підстав позову.

Судом було прийнято подане клопотання Позивача про зміну підстав позову, в порядку ст. 46 ГПК України.

Також, представник Позивача просив не розглядати подане раніше до суду клопотання про зупинення провадження у справі, зважаючи на прийняту Північно-Західним апеляційним господарським судом ухвалу від 06.12.2021 року у справі № 902/808/19 про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на наведені обставини, судом не розглядалося клопотання Позивача №02-01/902/682/21/366 від 06.12.2021 року про зупинення провадження у цій справі.

В подальшому, ухвалою суду від 09.12.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1023/19(902/682/21) за позовом ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 01-21/902/1023/19/196 від 23.06.2021 року до ТОВ "Торговий квартал" про стягнення 4 486 620 грн заборгованості, в межах справи № 902/1023/19 - до судового розгляду по суті на 11.01.2022 р. о 10:00 год..

Поряд з цим, ухвалою суду від 29.12.2021 року задоволено заяву представника Велгевос Ентерпрайзес Лімітед (Velgevos Enterprises Limited) № 11861/1 від 23.12.2021 року про участь в судовому засіданні по справі № 902/1023/19(902/682/21) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Також, ухвалою суду від 05.01.2022 року задоволено заяву арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 02-01/902/1023/19/03 від 05.01.2022 року про участь у судовому засіданні по справі № 902/1023/19(902/682/21) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи "EasyCon".

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явились представники Позивача, Відповідача та в якості слухачів - представник учасників ТОВ "Компанія "КМТ" та представник ОСОБА_1..

Окрім цього, судом встановлено, що 11.01.2022 року на електронну поштову адресу суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. надійшло клопотання №02-01/902/1023/19/5 від 11.01.2022 року про відкладення розгляду справи №902/1023/19(902/682/21) на тридцять календарних дні.

В судовому засіданні, арбітражний керуючий підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи та пояснив, що касаційна скарга ним подана, однак, станом на сьогодні ще немає процесуального документа суду касаційної інстанції стосовно прийняття чи неприйняття зазначеної касаційної скарги до розгляду.

При цьому, арбітражним керуючим було заявлено клопотання про продовження строку розгляду позовної заяви, у зв`язку із складністю справи.

Представники Відповідача та учасників ТОВ "Компанія "КМТ" заперечили стосовно відкладення розгляду справи.

Представник кредитора підтримав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши представників учасників справи та оглянувши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Як вбачається із змісту клопотання № 02-01/902/1023/19/5 від 11.01.2022 року, з відзиву Відповідача на позовну заяву стало відомо про наявність рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19 про відмову в позові про стягнення коштів за даним договором з огляду на пропуск позовної давності.

19.11.2021 року ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора було подано апеляційну скаргу на вказане рішення разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, пропущеного з причин, що не залежали від волі апелянта та які є очевидно непереборними обставинами.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року у справі № 902/808/19 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого (ліквідатора) ТОВ "Компанія "КМТ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року із посиланням на пункт 2 частини другої статті 261 ГПК України.

Також, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 року у справі № 902/808/19 виправлено окремі описки в ухвалі цього ж суду від 06.12.2021 року.

Вважаючи вказану ухвалу суду апеляційної інстанції необґрунтованою та такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права, ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора 20.12.2021 року звернулися до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій спросить скасувати вказану ухвалу суду апеляційної інстанції.

Згідно даних офіційного веб-порталу "Судова влада" 23.12.2021 року КГС ВС здійснено автоматизований розподіл касаційної скарги на відповідну колегію суддів, (головуючий суддя: Картере В.І.; судді: Пєсков В.Г., Банасько О.О.), питання про відкриття касаційного провадження КГС ВС не вирішено станом на день подання цього клопотання (11.01.2022 року).

На переконання арбітражного керуючого, наявність поданої касаційної скарги зумовлює неможливість розгляду справи в даному судовому засіданні, адже в разі скасування ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження та відкриття апеляційного провадження, рішення Господарського суду Вінницької області зупиняє свою дію.

За цих обставин, ліквідатор боржника вказує на те, що Господарський суд Вінницької області при розгляді справи № 902/1023/19(902/682/21) не зможе посилатися на таке рішення як на преюдиційне, та не зможе вирішити питання про закриття або відмову в закритті провадження в частині позовних вимог в межах справи № 902/1023/19(902/682/21), про що ТОВ "Торговий Квартал" заявлено відповідне клопотання.

Крім того, в матеріалах справи № 902/1023/19(902/682/21) наявне клопотання Позивача про зупинення провадження у справі до завершення розгляду апеляційної скарги в справі №902/808/19, обґрунтоване об`єктивною неможливістю розгляду справи до розгляду апеляційної скарги.

Оскільки, для подальшого розгляду цієї справи є необхідним отримання процесуального рішення Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду за касаційною скаргою ТОВ "Компанія "КМТ", на переконання ліквідатора боржника наявні правові підстави для відкладення розгляду справи з метою отримання та долучення до матеріалів справи нового доказу та/або процесуального документу суду, який безпосередньо стосується цього спору.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи судом.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За змістом ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 1 ст. 216 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 195 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відхилення клопотання арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 02-01/902/1023/19/5 від 11.01.2021 року про відкладення розгляду справи, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України існує можливість в подальшому перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у випадку скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За цих обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи по суті в цьому судовому засіданні.

Також, арбітражним керуючим було заявлено усне клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи для визначення підстав платежів по платіжним документам, які додані до відзиву Відповідача на позов.

При цьому, арбітражний керуючий пояснив, що клопотання про призначення експертизи не було заявлено в ході підготовчого провадження, так як вважали, що зможуть самостійно розібратися із платежами, без висновку спеціаліста. Однак, не змогли самостійно з`ясувати всі обставини.

Представник Відповідача заперечила щодо проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Суд звертає увагу на те, що згідно протоколу судового засідання від 07.10.2021 року по справі № 902/1023/19(902/682/21) судом у підготовчому засіданні з`ясовувалось, чи є необхідність призначити у справі експертизу.

В свою чергу, зокрема, ліквідатором боржника, у вказаному вище судовому засіданні було повідомлено, що немає необхідності призначати у цій справі експертизу.

Також, слід зазначити, що зазначений вище позов надійшов до суду 30.06.2021 року, а тому у Позивача було достатнього часу для вирішення питання стосовно необхідності подання до суду клопотання про призначення судової експертизи у цій справі.

Крім того, наведені вище пояснення ліквідатора боржника стосовно не заявлення клопотання про призначення судової експертизи у цій справі, не свідчать про поважність причин, за яких відповідне клопотання не було заявлене в підготовчому провадженні.

Враховуючи викладене, суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для призначення у цій справі судової експертизи, в зв`язку з чим, заявлене клопотання ліквідатора боржника про призначення судово-бухгалтерської експертизи по справі № 902/1023/19(902/682/21) задоволенню не підлягає.

В ході розгляду справи по суті, арбітражний керуючий підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача просила закрити провадження у цій справі.

Представник учасників ТОВ "Компанія "КМТ" підтримав процесуальну позицію представника Відповідача.

Представник кредитора підтримав позов повністю.

Суд, заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали позовної заяви, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

За змістом поданої позовної заяви, в ліквідаційній процедурі ліквідатором боржника було виявлено неповернуту дебіторську заборгованість, яка виникла перед банкрутом - ТОВ "Компанія "КМТ" у ТОВ "Торговий квартал" на підставі договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи вказаного вище договору, укладеного між ТОВ "Компанія "КМТ" (Позикодавець) та ТОВ "Торговий квартал" (Позичальник), відповідний правочин укладений на таких умовах :

Згідно з цим договором Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну фінансову допомогу на суму, що не повинна перевищувати 650 000,00 (шістсот п`ятдесят тисяч) грн, а Позичальник зобов`язується повернути надану йому суму фінансової допомоги в повному обсязі в строк, що передбачений п.п. 2.2 цього договору (п. 1.1.).

Позикодавець зобов`язується: передати Позичальнику в користування грошові кошти у розмірі, який вказаний у п.п. 1.1 договору. Передача грошових коштів відбувається частинами згідно усної заявки у формі телефонограми Позичальника шляхом перерахунку суми допомоги на його поточний рахунок. Якщо усна заявка не виконана, тоді повторна заявка робиться у письмовій формі (п. 2.1.).

Позичальник зобов`язується : повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 31 жовтня 2016 року. Погашення фінансової допомоги може відбуватися шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця або на який-небудь інший рахунок за його вказівкою (п. 2.2.).

Позичальник має право: погасити отриману фінансову допомогу достроково у повному обсязі або частинами; вимагати необхідну суму коштів згідно запиту, здійсненого у формі телефонограми (письмової заявки) (п. 3.1.).

Позикодавець має право : витребувати надану фінансову допомогу достроково у разі виникнення несприятливих обставин для Позикодавця, але не раніше 30 вересня 2016 року (п. 3.2.).

Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань по ньому (п. 8.1.).

Також, в матеріалах справи наявний договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, який укладено між ТОВ "Компанія "КМТ" (Позикодавець) та ТОВ "Торговий квартал" (Позичальник), яким передбачені такі умови:

Згідно з цим Договором Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну фінансову допомогу на суму, що не повинна перевищувати 4 000 000,00 (чотири мільйони) грн, а Позичальник зобов`язується повернути надану йому суму фінансової допомоги в повному обсязі в строк, що передбачений п.п. 2.2 цього договору (п. 1.1.).

Позикодавець зобов`язується : передати Позичальнику в користування грошові кошти у розмірі, який вказаний у п.п. 1.1 договору. Передача грошових коштів відбувається частинами згідно усної заявки у формі телефонограми Позичальника шляхом перерахунку суми допомоги на його поточний рахунок. Якщо усна заявка не виконана, тоді повторна заявка робиться у письмовій формі (п. 2.1.).

Позичальник зобов`язується : повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 вересня 2016 року. Погашення фінансової допомоги може відбуватися шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця або на який-небудь інший рахунок за його вказівкою (п. 2.2.).

Позичальник має право: погасити отриману фінансову допомогу достроково у повному обсязі або частинами; вимагати необхідну суму коштів згідно запиту, здійсненого у формі телефонограми (письмової заявки) (п. 3.1.).

Позикодавець має право : витребувати надану фінансову допомогу достроково у разі виникнення несприятливих обставин для Позикодавця, але не раніше 31 серпня 2016 року (п. 3.2.).

Договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами усіх зобов`язань по ньому (п. 8.1.).

Крім того, між ТОВ "Компанія "КМТ" (Сторона 1) та ТОВ "Торговий квартал" (Сторона 2) було укладено угоду № 26/08 від від 26.08.2016 р., якою передбачено наступне :

Сторона 1 перерахувала Одержувачу Стороні 2 ЗКПО 36685158, п/р 0489, МФО 302689 (Вінницька філія АТ КБ "Приватбанк") грошові кошти наступним платіжним дорученням № 9 від 26.08.2016 року на загальну суму 4 580 400,00 грн з призначенням платежу "Поворотна фін. допомога зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016р., без ПДВ" (п. 1).

Сторони дійшли згоди, що в графі вищевказаних платіжних доручень в графі "Призначення платежу" було помилково вказано підставу для переказу грошових коштів (п.2).

Керуючись листом Національного банку України від 26.09.2005 року № 25-113/1506-9580 Сторони вирішили надалі в платіжному дорученні № 9 від 26.08.2016 року на загальну суму 4 580 400,00 грн читати графу "Призначення платежу" наступним чином: "Поворотна фін.допомога зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р. в розмірі 580 400,00 грн, Поворотна фін.допомога зг. дог. № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. в розмірі 4 000 000,00 грн, без ПДВ" (п. 3).

Водночас, у позові повідомляється, що згідно отриманої виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" (далі - Позивач) № НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за 2016 рік, згідно договору поворотної фінансової допомоги Позивач перерахував Відповідачу - ТОВ "Торговий квартал" 26.08.2016 р. о 16:20 год. - 4 580 000 грн, призначення платежу - поворотна фін. доп. зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016, без ПДВ.

Станом на дату подання цієї позовної заяви, відповідні кошти Позивачу - ТОВ "Компанія "КМТ" не повернуті та будь-які докази щодо повного повернення дебіторської заборгованості або належного виконання договору зі сторони Відповідача в частині повернення всіх наданих коштів, у Позивача відсутні.

Разом з тим, відповідно до аналізу зведених виписок з банківських рахунків ТОВ "Компанія "КМТ" за період з 26.08.2016 по 18.12.2019 Відповідачем частко було повернуто надану йому Позивачем фінансовому допомогу у розмірі 93 380, 00 грн, зокрема:

- 24.01.2017 о 15:18 год. - у сумі 2 000,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ:

- 31.01.2017 о 11:23 год. - у сумі 3 500,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 20.03.2017 о 11:42 год. - у сумі 58 460,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 20.03.2017 о 11:50 год. - у сумі 1 620,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 28.03.2017 о 13:58 год. - у сумі 3 000, 00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 06.07.2017 о 15:47 год. - у сумі 2 000,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 06.09.2017 о 13:26 год. - у сумі 2 500, 00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 20.09.2017 о 10:50 год. - у сумі 5 000,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 05.03.2019 - у сумі 12 300,00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ;

- 01.04.2019 у сумі 3 000, 00 грн, призначення платежу: повернення фін.допомоги зг.дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.16 р. без ПДВ.

Таким чином, залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016р. становить 4 486 620,00 грн.

Окрім цього, згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва ТОВ "Компанія "КМТ", а саме балансу за формою № 1-М станом на 31.12.2018 р. (копія додається), в рядку балансу № 1155 обліковується на кінець звітного періоду дебіторська заборгованість у загальній сумі 7705,8 тис. грн., в тому числі заборгованість ТОВ "Торговий Квартал".

Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, згідно квитанції № 2 подано 26.02.2019 р. директором ТОВ "Компанія "КМТ" за допомогою електронного цифрового підпису.

Водночас, згідно клопотання арбітражного керуючого Сокотуна В.А. №02-01/902/1023/19/367 від 07.12.2021 року про зміну підстав позову, станом на момент звернення із відповідним позовом в розпорядженні ліквідатора перебувала лише інформація щодо укладення сторонами договору № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Разом з тим, із відзиву Відповідача - ТОВ "Торговий Квартал", наданого в межах справи № 902/1023/19(902/682/21) стало відомо про наявність двох договорів та додаткової угоди до них, а саме :

- договору № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р. про надання поворотної фінансової допомоги на суму 650 000,00 грн;

- договору № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. про надання поворотної фінансової допомоги на суму 4 000 000,00 грн;

- угоди № 26/08 від 26.08.2016 р. про зарахування платежів за договорами.

Таким чином, після подання позову Позивачу стало відомо про наявність двох договорів, а тому предмет позову підлягає коригуванню з урахуванням нових обставин, що були виявлені Позивачем у ході підготовчого засідання у справі.

Так, розрахунки по кожному із договорів здійснювалися із урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 р, формальним предметом якої була зміна реквізитів у платіжних дорученнях.

Водночас, беручи до уваги зміст угоди, її дійсним предметом була зміна порядку зарахування грошових коштів за вже здійсненими між сторонами платежами, унаслідок чого частину суми 4 580 400,00 грн, перерахованої за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р., було вирішено зарахувати за договором № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р..

За таких умов, на думку Позивача, три наведені правочини - договори № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р., № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р., а також угода № 26/08 від 26.08.2016 року, слід розглядати в межах однієї справи нерозривно.

На підставі викладеного, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь ТОВ "Компанія "КМТ" заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року та договором про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (з урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 року) у загальному розмірі 4 486 620,00 грн без ПДВ.

Відповідно до відзиву ТОВ "Торговий Квартал" б/н від 16.09.2021 року на позовну заяву, заявлені Позивача позовні вимоги не визнаються повністю з таких підстав.

Доказом отримання Відповідачем грошових коштів за вказаними вище договорами про надання поворотної фінансової допомоги слугують: платіжне доручення № 9 від 26.08.2016 року на суму 4 580 400,00 грн та платіжне доручення № 24 від 28.09.2016 року на суму 68650,00 грн, загальна сума яких становить 4 649 050,00 грн.

Крім того, з метою впорядкування фінансових взаєморозрахунків, між Позивачем та Відповідачем 26.08.2016 року укладено угоду № 26/08.

В свою чергу, ТОВ "Торговий Квартал" в рахунок погашення боргу, на рахунок ТОВ "Компанія "КМТ" перерахувало 649 050,00 грн, про що свідчать наведені у відзиві на позов платіжні доручення (пункти 1-80 викладеної у відзиві таблиці).

Таким чином, Відповідач повністю виконав умови договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, повернувши Позивачу кошти у сумі 649 050,00 грн.

Також, 23.09.2019 року ТОВ "Компанія "КМТ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Торговий Квартал" про стягнення 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року та платіжного доручення № 9 від 26.08.2016 року.

Згідно пункту 2.2. договору про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, термін дії та строк виконання договору "не пізніше 10 вересня 2016 року", відповідно термін позовної давності за зобов`язаннями сплив 11 вересня 2019 року.

Так, рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року по справі 902/808/19, в задоволенні позову ТОВ "Компанія КМТ" відмовлено. Вищевказане рішення суду набрало законної сили.

З огляду на вказане, Відповідач просить суд закрити провадження у цій справі за позовом ліквідатора ТОВ "Компанія КМТ" до ТОВ "Торговий Квартал" про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року в розмірі 4 486 620 грн.

Відповідно до відповіді арбітражного керуючого Сокотуна В.А. на відзив ТОВ "Торговий Квартал" № 02-01/902/1023/19/339 від 11.11.2021 року, у відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що ним було повернуто Позивачу 08.12.2017 року, згідно платіжною доручення № 414 суму у розмірі 270 000,00 грн та 11.12.2017 року, згідно платіжного доручення № 415 суму у розмірі 1 300,00 грн (пункти 31-32 таблиці зазначеної у відзиві), проте вказані платіжні доручення не надані, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно із отриманої виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" № НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за 2017 рік, зазначені оплати відсутні, тому доводи Відповідача в цій частині не підтверджуються належними доказами.

Крім того, згідно наданих Відповідачем платіжних доручень пункти (33-35, 38-42, 44, 46-48, 51, 53-58, 61-67 таблиці зазначеної у відзиві):

- № 784 від 27 06.2018 року на суму 2 100,00 грн;

- № 792 від 05.07.2018 року на суму 2 100,00 грн;

- № 818 від 23.07.2018 року на суму 2 300,00 грн;

- № 833 від 02.08.2018 року на суму 1 650,00грн;

- № 843 від 07.08.2018 року на суму 2 400,00 грн;

- № 850 віл 08.08.2018 року на суму 2 000,00 грн;

- № 868 від 22.08.2018 року на суму 2 100,00 грн;

- № 872 від 27.08.2018 року на суму 3 000,00 грн;

- № 897 від 13.09.2018 року на суму 4 700,00 грн;

- № 958 від 23.10.2018 року на суму 6 000,00 грн;

- № 969 від 02.11.2018 року на суму 15 000,00 грн;

- № 972 від 06.11.2018 року на суму 2 000,00 грн;

- № 999 від 23.1 1.2018 року на суму 2 200,00 грн;

- № 1027 від 07.12.2018 року на суму 2 300,00 грн;

- № 1040 від 21.12.2018 року на суму 5 600,00 грн;

- № 1051 від 03.01.2019 року на суму 2 600,00 грн;

- № 1071 від 21.01.2019 року на суму 2 800,00 грн;

- № 1075 від 23.01.2019 року на суму 3 100,00 грн;

- № 1084 від 07.02.2019 року на суму 2 600,00 грн;

- № 1144 від 01.04.2019 року на суму 3 000,00 грн,

- № 1151 від 03.04.2019 року на суму 2 100,00 грн,

- № 1152 від 03.04.2019 року на суму 6 600,00 грн;

- № 1166 від 22.04.2019 року на суму 6 000,00 грн;

- № 1177 від 06.05.2019 року на суму 2 500,00 грн;

- № 1181 від 07.05.2019 року на суму 6 800,00 грн;

- № 1193 від 21.05.2019 року на суму 5 600,00 грн, призначенням платежу зазначено - повернення фін. допомоги зг.дог. № K-l616-02-Ф від 29.06.2016 р., тобто по іншому договору, ніж по якому стягується заборгованість, що спростовує доводи Відповідача в частині часткового повернення коштів.

Також, Відповідачем надано (пункти 68-79 таблиці зазначеної у відзиві) платіжні доручення, де зазначено призначення платежу - погашення довгострокової кредит.заборг. зг.акту звірки від 31.12.2018 року, проте зазначений акт звірки у Позивача відсутній, а саме:

- № 1214 від 07.06.2019 року на суму 2 500,00 грн;

- № 1233 від 21.06.2019 року на суму 3 000,00 грн;

- № 1240 від 26.06.2019 року на суму 5 000,00 грн;

- № 1279 від 16.07.2019 року па суму 2 500,00 грн;

- № 1283 від 22.07.2019 року на суму 3 000,00 грн;

- № 1304 від 07.08.2019 року на суму 3 000,00 грн;

- № 1310 від 08.08.2019 року на суму 7 000,00 грн;

- № 1311 від 08.08.2019 року на суму 1 500,00 грн;

- № 1321 від 20.08.2019 року на суму 500,00 грн;

- № 1340 від 09.09.2019 року на суму 8 400,00 грн;

- № 1341 від 10.09.2019 року на суму 2 000,00 грн;

- № 1344 від 11.09.2019 року на суму 1 120,00 грн.

Згідно зазначених в платіжних дорученнях призначеннях платежу, а саме - погашення довгострокової кредит. заборг. зг. акту звірки від 31.12.2018 року, не можливо ідентифікувати, що повернення коштів Відповідачем за цими дорученнями відноситься саме до договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-2-Ф від 29.06.2016 року, заборгованість по якому стягується.

Окрім цього, стосовно наданого рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19, ліквідатор боржника вказав, що предметом спору було стягнення заборгованості по договору про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, а предметом даного спору є стягнення заборгованості по іншому договору - договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року перерахованих Відповідачу 26.08.2016 року (у сумі 4 580 400,00 грн) та в рамках справи № 902/808/19 не досліджувалися платіжні доручення надані Відповідачем по цій справі № 902/1023/19(902/682/21).

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2020 року у справі № 910/8264/18, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом позову у цій справі з врахуванням клопотання про зміну підстав позову, є матеріально-правові вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року та договором про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (з урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 року) у загальному розмірі 4 486 620,00 грн без ПДВ.

Підставами позовних вимог зазначено порушення Відповідачем умов укладених із Позивачем договорів про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення наданих коштів.

За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між Позивачем (Позикодавець) та Відповідачем (Позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, за умовами якого, Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну фінансову допомогу на суму, що не повинна перевищувати 650 000,00 грн, а Позичальник зобов`язується повернути надану йому суму фінансової допомоги в повному обсязі в строк, не пізніше 31 жовтня 2016 року.

Також, судом встановлено, що між Позивачем (Позикодавець) та Відповідачем (Позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, згідно якого Позикодавець надає Позичальнику тимчасову поворотну фінансову допомогу на суму, що не повинна перевищувати 4000000,00 грн, а Позичальник зобов`язується повернути надану йому суму фінансової допомоги в повному обсязі в строк, не пізніше 10 вересня 2016 року.

У постанові від 27.05.2021 року у справі № 924/556/20, Верховний Суд зазначив, що за правовим характером договір поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач перерахував Відповідачу кошти в сумі 4 580 400,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9 від 26.08.2016 року із призначенням платежу : поворотна фін. доп. зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року без ПДВ.

Також, як вбачається з матеріалів справи, Позивач перерахував Відповідачу кошти в сумі 68 650,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 24 від 28.09.2016 року із призначенням платежу : поворотна фін. доп. зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року без ПДВ.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно п. 3 укладеної між ТОВ "Компанія "КМТ" (Сторона 1) та ТОВ "Торговий квартал" (Сторона 2) угоди № 26/08 від 26.08.2016 року, керуючись листом Національного банку України від 26.09.2005 року № 25-113/1506-9580 Сторони вирішили надалі в платіжному дорученні № 9 від 26.08.2016 року на загальну суму 4 580 400,00 грн читати графу "Призначення платежу" наступним чином: "Поворотна фін.допомога зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р. в розмірі 580 400,00 грн, поворотна фін.допомога зг. дог. № К-1608-03-Ф від 26.08.2016р. в розмірі 4 000 000,00 грн, без ПДВ".

За цих обставин, суд приходить до висновку, що Позивачем та Відповідачем було узгоджено, що згідно платіжного доручення № 9 від 26.08.2016 року, ТОВ "Торговий квартал" від ТОВ "Компанія "КМТ" були отримані кошти за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року в сумі 580 400,00 грн та за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року в сумі 4 000 000,00 грн.

Водночас, суд зважає на те, що загальна сума коштів, яка була перерахована Позивачем Відповідачу згідно вказаних вище платіжних доручень за договором №К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року склала 649 050,00 грн (580 400,00 грн + 68 650,00 грн).

Судом встановлено, що Відповідачем було повернуто Позивачу кошти в загальній сумі 609 530,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями із призначенням платежу : повернення фін. допомоги зг. дог. № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року без ПДВ, а саме : №37 від 29.09.2016 р. на суму 500,00 грн, № 40 від 30.09.2016 р. на суму 5 000,00 грн, № 41 від 03.10.2016 р. на суму 1 500,00 грн, № 42 від 07.10.2016 р. на суму 7 000,00 грн, № 44 від 20.10.2016 р. на суму 4 500,00 грн, № 45 від 21.10.2016 р. на суму 1 500,00 грн, № 46 від 21.10.2016 р. на суму 500,00 грн, № 47 від 24.10.2016 р. на суму 2 000,00 грн, № 49 від 31.10.2016 р. на суму 3 500,00 грн, № 52 від 02.11.2016 р. на суму 7 500,00 грн, № 53 від 03.11.2016 р. на суму 4 000,00 грн, № 55 від 08.11.2016 р. на суму 2 000,00 грн, № 56 від 10.11.2016 р. на суму 5 500,00 грн, № 58 від 21.11.2016 р. на суму 500,00 грн, № 59 від 25.11.2016 р. на суму 3 000,00 грн, № 60 від 28.11.2016 р. на суму 2 000,00 грн, № 62 від 29.11.2016 р. на суму 3 000,00 грн, № 63 від 29.11.2016 р. на суму 1 000,00 грн, № 64 від 02.12.2016 р. на суму 200,00 грн, № 65 від 02.12.2016 р. на суму 3 500,00 грн, № 66 від 07.12.2016 р. на суму 1 500,00 грн, № 70 від 22.12.2016 р. на суму 3 000,00 грн, № 1846 від 24.01.2017 р. на суму 2 000,00 грн, № 72 від 31.01.2017 р. на суму 3 500,00 грн, № 79 від 20.03.2017 р. на суму 58 460,00 грн, № 80 від 20.03.2017 р. на суму 1 620,00 грн, № 91 від 28.03.2017 р. на суму 3 000,00 грн, № 219 від 06.07.2017 р. на суму 2 000,00 грн, № 271 від 06.09.2017 р. на суму 2 500,00 грн, № 291 від 20.09.2017 р. на суму 5 000,00 грн, № 414 від 08.12.2017 р. на суму 270 000,00 грн, № 415 від 11.12.2017 р. на суму 1 300,00 грн, № 784 від 27.06.2018 р. на суму 2 100,00 грн, № 792 від 05.07.2018 р. на суму 2 100,00 грн, № 818 від 23.07.2018 р. на суму 2 300,00 грн, № 41 від 25.07.2018 р. на суму 8 300,00 грн, № 43 від 31.07.2018 р. на суму 3 000,00 грн, № 833 від 02.08.2018 р. на суму 1 650,00 грн, № 843 від 07.08.2018 р. на суму 2 400,00 грн, № 850 від 08.08.2018 р. на суму 2 000,00 грн, № 868 від 22.08.2018 р. на суму 2 100,00 грн, № 872 від 27.08.2018 р. на суму 3 000,00 грн, № 81 від 06.09.2018 р. на суму 2 500,00 грн, № 897 від 13.09.2018 р. на суму 4 700,00 грн, № 112 від 25.09.2018 р. на суму 3 200,00 грн, № 958 від 23.10.2018 р. на суму 6 000,00 грн, № 969 від 02.11.2018 р. на суму 15 000,00 грн, № 972 від 06.11.2018 р. на суму 2 000,00 грн, № 155 від 12.11.2018 р. на суму 5 500,00 грн, № 162 від 14.11.2018 р. на суму 7 000,00 грн, № 999 від 23.11.2018 р. на суму 2 200,00 грн, № 173 від 26.11.2018 р. на суму 3 000,00 грн, № 1027 від 07.12.2018 р. на суму 2 300,00 грн, № 1040 від 21.12.2018 р. на суму 5 600,00 грн, № 1051 від 03.01.2019 р. на суму 2 600,00 грн, № 1071 від 21.01.2019 р. на суму 2 800,00 грн, № 1075 від 23.01.2019 р. на суму 3 100,00 грн, № 1084 від 07.02.2019 р. на суму 2 600,00 грн, № 248 від 21.02.2019 р. на суму 6 000,00 грн, № 257 від 05.03.2019 р. на суму 12 300,00 грн, № 1144 від 01.04.2019 р. на суму 3 000,00 грн, № 1151 від 03.04.2019 р. на суму 2 100,00 грн, № 1152 від 03.04.2019 р. на суму 6 600,00 грн, № 1166 від 22.04.2019 р. на суму 6 000,00 грн, № 1177 від 06.05.2019 р. на суму 2 500,00 грн, № 1181 від 07.05.2019 р. на суму 6 800,00 грн, № 1193 від 21.05.2019 р. на суму 5 600,00 грн, № 254 від 27.01.2021 р. на суму 47 500,00 грн..

Принагідно, суд звертає увагу на те, що в окремих наведених вище платіжних дорученнях вказано призначення платежу : повернення фін. допомоги зг. дог.№К-1616-02-Ф від 29.06.2016 року без ПДВ.

У постанові від 27.05.2021 року у справі № 924/556/20, Верховний Суд вказав, що стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 12.01.2021 у справі №910/3726/20.

Згідно ч. 1 ст. 1088 ЦК України, при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1090 ЦК України, зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами. Банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами.

Приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно пунктів 1.4, 1.13, 3.7 Інструкції "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 № 22, безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді.

Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів, зокрема, платіжного доручення (додаток 3).

Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, зазначений вище платіжний інструмент, а саме платіжне доручення є за своєю суттю розрахунковим документом, тобто первинним документом, що підтверджує факт оплати товару у певній господарській операції.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку, що зазначення Відповідачем у окремих платіжних дорученнях номеру договору К-1616-02-Ф від 29.06.2016 року, а не номеру договору К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, свідчить про описку, оскільки як підтверджено Відповідачем у відзиві на позов, кошти за зазначеними вище платіжними дорученнями перераховувалися Позивачу саме за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Також, Відповідачем у відзиві на позов повідомлено, що між ТОВ "Компанія "КМТ" та ТОВ "Торговий квартал" було укладено лише два договори про надання поворотної фінансової допомоги, а саме : № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 р. та № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

Окрім цього, згідно матеріалів справи № 902/1023/19, постановою суду від 30.06.2020 року, зокрема, визнано ТОВ "Компанія "КМТ" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Сокотуна В.А. у справі № 902/1023/19.

Згідно ч. 2 ст. 10 КУзПБ, арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КУзПБ, протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до закону. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати.

За змістом пунктів 5, 7 ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Отже, арбітражному керуючому Сокотуну В.А. з моменту його призначення ліквідатором ТОВ "Компанія "КМТ", посадовими особами банкрута мала бути передана бухгалтерська та інша документація боржника, а тому ліквідатору боржника має бути відомо про усі укладені банкрутом договори із ТОВ "Торговий квартал", за якими існує дебіторська заборгованість.

Разом з тим, ухвалою суду від 29.12.2021 року, зокрема, було прийнято до відома проміжний звіт арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 02-01/902/1023/19/394 від 28.12.2021 року про проведену роботу в ході ліквідаційної процедури станом на 28.12.2021 року у справі № 902/1023/19.

У вказаному вище проміжному звіті, арбітражним керуючим повідомлено, з-поміж іншого, що 30.07.2020 року ліквідатором направлено лист керівнику ТОВ "Компанія "КМТ" з проханням організувати передачу майна банкрута, бухгалтерської та іншої документації, печатки, штампу, матеріальних та інших цінностей ліквідатору.

Оскільки від керівника так і не отримано було відповіді на рахунок передачі майна, матеріальних цінностей та іншою, 02.09.2020 року ліквідатором повторно направлено лист щодо передачі майна банкрута ліквідатору.

Водночас, по акту прийняття-передачі отримано документи від арбітражного керуючого Терещука Олександра Володимировича.

Слід зазначити, що від арбітражного керуючого Сокотуна В.А. до суду не надходили клопотання щодо зобов`язання керівника ТОВ "Компанія "КМТ" передати ліквідатору боржника бухгалтерську та іншу документацію, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності по справі № 902/1023/19.

Також, згідно наявної в матеріалах справи № 902/1023/19(902/682/21) копії ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду (роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень) від 06.12.2021 року у справі № 902/808/19 за позовом ТОВ "Компанія "КМТ" до ТОВ "Торговий Квартал" про стягнення 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, колегія суддів вказала, що відсутність інформації про наявність судового спору та рішення; недобросовісні дії директора ТОВ "Компанія "КМТ" Ульянова В.О.; не передача первинної документації та будь-яких договорів ТОВ "Компанія "КМТ" ліквідатору посадовими особами позивача, в тому числі на виконання вимог постанови Господарського суду Вінницької області від 30.06.2020 у справі № 902/1023/19; приховування інформації про рішення господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі № 902/808/19; відсутність договорів про надання поворотної фінансової допомоги та розрахунків по ним, - не позбавили арбітражного керуючого Сокотуна В.А можливості отримати повну інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ", зокрема, й у справі № 902/808/19.

Разом з тим, у позовній заяві, ліквідатором боржника повідомлено, що в ліквідаційній процедурі останнім було виявлено неповернення дебіторської заборгованості, яка виникла перед банкрутом ТОВ "Компанія "КМТ" у ТОВ "Торговий квартал" на підставі договору поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, яка обліковується на підприємстві - ТОВ "Компанія "КМТ".

Таким чином, ліквідатором боржника під час виконання своїх повноважень було виявлено наявність дебіторської заборгованості за вищевказаним договором та у клопотанні № 02-01/902/682/21/367 від 07.12.2021 року про зміну підстав позову, Позивачем уточнено про наявність заборгованості і за договором про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (з урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 року).

Відтак, Позивачем також підтверджено, що між ТОВ "Компанія "КМТ" та ТОВ "Торговий квартал" були укладені лише два вказані вище договори про надання поворотної фінансової допомоги за якими Позивачем заявлена до стягнення заборгованість з Відповідача (зворотного Позивачем не доведено).

Водночас, твердження Позивача, що кошти за окремими платіжними дорученнями, які наведено Відповідачем у відзиві на позов, перераховувалися за договором № К-1616-02-Ф від 29.06.2016 року, ніж по якому стягується заборгованість, не підтверджено жодними доказами.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що кошти в розмірі 609 530,00 грн, були перераховані Відповідачем Позивачу за вказаними вище платіжними дорученнями на виконання зобов`язання щодо повернення наданої фінансової допомоги згідно умов договору № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Крім того, судом встановлено, що згідно наданого Відповідачем обопільно акту звірки взаємних розрахунків за період : серпень 2016 р. - грудень 2018 р. між ТОВ "Компанія "КМТ" та ТОВ "Торговий квартал" за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, станом на 31.12.2018 року, сума наданих Позивачем Відповідачу коштів склала 649 050,00 грн, а заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 149 020,00 грн.

У постанові від 07.07.2021 у справі 916/2620/20 Верховний Суд, посилаючись на частини 1-4 статті 13, статтю 73, частини 1-3 статті 74 та статті 76-79 ГПК України зробив висновок, що акт звірки розрахунків є належним письмовим доказом, яким сторона може підтверджувати обставини, на які вона посилається у позові.

У постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 24.10.2018 у справі №905/3062/17 зазначено, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акта звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.

Згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі № 910/14518/19, чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Подібні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі №910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.

Судом встановлено, що вказаний вище акт звірки взаємних розрахунків підписаний обома сторонами та у ньому зазначені посилання на вищевказані платіжні доручення, за якими Відповідачем перераховувались кошти Позивачу у період з 29.09.2016 р. по 21.12.2018 р..

При цьому, у наданому акті звірки взаємних розрахунків зазначені номери і дати платіжних доручень, зокрема, 414 від 08.12.2017 р., № 415 від 11.12.2017 р., № 784 від 27.06.2018 р., № 792 від 05.07.2018 р., № 818 від 23.07.2018 р., т.ін., в яких призначенням платежу вказано повернення фін. допомоги зг. дог. № К-1616-02-Ф від 29.06.2016 року.

Разом з тим, беручи до уваги, що у поданому акті звірки взаємних розрахунків Позивачем та Відповідачем звірялись здійснені проплати та наявність заборгованості за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, суд приходить до висновку, що відповідний акт також підтверджує, що на підставі вказаних вище платіжних доручень за період з 29.09.2016 р. по 21.12.2018 р. ТОВ "Торговий квартал" погашалась заборгованість перед ТОВ "Компанія "КМТ" саме за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведений вище акт звірки взаємних розрахунків у сукупності із наявними в матеріалах справи первинними документами, а саме платіжними дорученнями, підтверджує надання Позивачем Відповідачу фінансової допомоги за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року у розмірі 649 050,00 грн та підтверджує заборгованість Відповідача за цим договором у розмірі 149 020,00 грн станом на 31.12.2018 року.

Також, судом встановлено, що Відповідачем було перераховано Позивачу кошти в загальній сумі 39 520,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями із призначенням платежу: погашення довгострокової кредит. заборг. зг. акту звірки від 31.12.2018 р. без ПДВ, а саме : № 1214 від 07.06.2019 р. на суму 2 500,00 грн, № 1233 від 21.06.2019 р. на суму 3000,00 грн, № 1240 від 26.06.2019 р. на суму 5 000,00 грн, № 1279 від 16.07.2019 р. на суму 2 500,00 грн, № 1283 від 22.07.2019 р. на суму 3 000,00 грн, № 1304 від 07.08.2019 р. на суму 3 000,00 грн, № 1310 від 08.08.2019 р. на суму 7 000,00 грн, № 1311 від 08.08.2019 р. на суму 1 500,00 грн, № 1321 від 20.08.2019 р. на суму 500,00 грн, № 1340 від 09.09.2019 р. на суму 8400,00 грн, № 1341 від 10.09.2019 р. на суму 2 000,00 грн, № 1344 від 11.09.2019 р. на суму 1120,00 грн.

Враховуючи те, що сума коштів в розмірі 39 520,00 грн перерахована Відповідачем Позивачу відповідно до вказаних вище платіжних доручень згідно акту звірки від 31.12.2018 року, яким сторонами погоджено наявність заборгованості станом на 31.12.2018 року за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, суд дійшов висновку, що за відповідними платіжними дорученнями погашалась заборгованість ТОВ "Торговий квартал" перед ТОВ "Компанія "КМТ" саме за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що загальна сума коштів в розмірі 649 050,00 грн, яка була перерахована Позивачем Відповідачу за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року, відповідає загальній сумі коштів (609 530,00 грн + 39 520,00 грн), яка перерахована Відповідачем Позивачу згідно наведених вище платіжних доручень за період з 29.09.2016 р. по 27.01.2021 р..

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем було повністю погашено заборгованість перед Позивачем в розмірі 649 050,00 грн за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року про надання поворотної фінансової допомоги.

Водночас, як вказувалося вище, Позивачем заявлені вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості в загальному розмірі 4 486 620,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року та за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року (з урахуванням угоди № 26/08 від 26.08.2016 року).

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд звертає увагу на те, що Позивачем не доведено належними доказами порушення його прав та законних інтересів Відповідачем, внаслідок невиконання останнім зобов`язання щодо повернення Позивачу наданої фінансової допомоги за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Поряд з цим, оскільки, судом встановлено, що сума наданих Позивачем Відповідачу коштів за договором № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року склала 4 000 000,00 грн, а за договором № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року Відповідач повністю розрахувався (останній платіж здійснено 27.01.2021 р.) ще до звернення Позивача із позовом до суду у цій справі (позов відправлено засобами поштового зв`язку 24.06.2021 р. - дата поштового штампа на конверті), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 486 620,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

Крім того, судом встановлено, що Господарським судом Вінницької області розглядалась справа № 902/808/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Квартал" про стягнення 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

Згідно наявної в матеріалах справи копії рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19, судом вирішено в задоволенні позову відмовити.

У відповідному рішенні, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Між ТОВ "Компанія "КМТ" і ТОВ "Торговий Квартал" було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-02-Ф від 29.06.2016 р..

Також, як встановлено з матеріалів справи з метою впорядкування фінансових взаєморозрахунків, між позивачем та відповідачем 26.08.2016 р. укладено угоду № 26/08.

При цьому, відповідачем не заперечувалося отримання грошових коштів у відповідності до платіжного доручення № 9 від 26.08.2016 р..

Водночас, у згаданому вище рішенні, суд дійшов висновку, що дії позивача та перерахування грошових коштів відповідачу на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 р. свідчать про те, що у відповідача виникло зобов`язання по поверненню боргу у термін, встановлений вказаним договором.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору, що є предметом спору, відповідач зобов`язаний був здійснювати повернення наданих позивачем коштів в розмірі 4 000 000,00 грн не пізніше 10.09.2016 року.

Також, судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення поворотної фінансової допомоги в розмірі 4 000 000,00 грн правомірна, однак заявлена з пропуском позовної давності.

З урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, суд відмовив в задоволенні позовних вимог. Доказів поважності причин пропуску позовної давності позивачем не зазначено та не подано.

Зважаючи на викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що предмети позову у справах № 902/808/19 і № 902/1023/19(902/682/21) є тотожними, а саме стягнення з ТОВ "Торговий Квартал" на користь ТОВ "Компанія "КМТ" 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року та в обох справах одні і ті ж сторони, а також Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу одними й тими ж обставинами, зокрема, не повернення Відповідачем наданих йому Позивачем коштів за вказаних договором.

Разом з тим, судом встановлено, що ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі № 902/808/19.

Згідно наданої представником Відповідача копії ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року, судом апеляційної інстанції відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" Сокотуна Віталія Аполлінарійовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 у справі № 902/808/19.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як вбачається з відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Господарського суду Вінницької області від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19 набрало законної сили - 10.12.2019 року.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За змістом правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.09.2021 року по справі №904/2604/14, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Така позиція суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 917/1345/17 від 03.07.2018 року.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2020 року по справі № 5004/1694/11, преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 911/3883/16 та від 29.04.2020 у справі № 906/557/19.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

Таким чином, у розумінні положень ч. 4 ст. 75 ГПК України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно постанови Верховного суду від 22.05.2019 року по справі № 910/9716/18, виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 175 та пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд зобов`язаний закрити провадження у справі, якщо встановить обставини щодо наявності рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За змістом постанови Верховного суду від 21.04.2021 року у справі № 910/7435/20, передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, для закриття провадження у справі, на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, необхідна наявність одночасно трьох складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене та беручи до уваги встановлення судом наявності рішення суду від 13.11.2019 року у справі № 902/808/19, яке набрало законної сили та яким відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ТОВ "Торговий Квартал" на користь ТОВ "Компанія "КМТ" 4 000 000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги №К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року, що є предметом спору у справі №902/1023/19(902/682/21) між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 4 000 000,00 грн заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

Водночас, наведені у відповіді арбітражного керуючого Сокотуна В.А. на відзив Відповідача № 02-01/902/1023/19/339 від 11.11.2021 року твердження, не підтверджені жодними доказами та спростовуються вказаними вище обставинами і доказами.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зважає на наступні законодавчі приписи та дійшов таких висновків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на момент подання позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на момент подання позову), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем за подання до суду вказаного вище позову сплачено судовий збір у розмірі 67 299,31 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 22.06.2021 року.

З огляду на вказане та беручи до уваги те, що судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 486 620,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 7 299,31 грн (486 620,00 грн * 1,5 %) підлягає покладенню на Позивача згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Також, згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи те, що судом закрито провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 4 000 000,00 грн заборгованості, сплачений судовий збір у сумі 60 000,00 грн (4 000 000,00 грн * 1,5%) підлягає поверненню Позивачу за його клопотанням.

Разом з тим, оскільки станом на момент розгляду цієї справи та прийняття відповідного судового рішення, Позивач не звертався до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору у вказаному вище розмірі, суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення таких судових витрат.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 129, п. 3 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволенні позову ТОВ "Компанія "КМТ" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Сокотуна В.А. № 01-21/902/1023/19/196 від 23.06.2021 року у справі № 902/1023/19(902/682/21) в межах справи № 902/1023/19, в частині стягнення з ТОВ "Торговий квартал" заборгованості в розмірі 486 620,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1606-02-Ф від 29.06.2016 року.

2. Закрити провадження у справі № 902/1023/19(902/682/21) в межах справи №902/1023/19 в частині стягнення з ТОВ "Торговий квартал" на користь ТОВ "Компанія "КМТ" 4 000 000,00 грн заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № К-1608-03-Ф від 26.08.2016 року.

3. Копію рішення надіслати на електронні поштові адреси: ТОВ "Компанія "КМТ" - ; арбітражному керуючому Сокотуну В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику ТОВ "Торговий квартал" - адвокату Стукальській Г.М. - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 21 січня 2022 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.