ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/4502/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессен груп Україна", м. Харків
про стягнення 9533,35 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессен груп Україна" (відповідач) про стягнення 9533,35 грн. заборгованості за поставлений товар. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.11.21 отримав 29.11.21, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, п`ятнадцятиденний строк на подання відповідачем до суду відзиву на позов, - сплинув 14.12.2021 року.

Відповідно до ч. 2 статті 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте відзив на позовну заяву у строк встановлений судом не подав, суд вирішує справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Положеннями ч. 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу товару, згідно з умовами якого ТОВ "Атлант Буд Схід" зобов`язалось передати у власність ТОВ "Ессен груп Україна" будівельні та супутні товари (надалі - товар), а останній - прийняти товар та невідкладно в день прийняття оплатити його.

13 липня 2021 року позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 9533,35 грн., що підтверджується видатковою накладною №МОА-118366 від 13.07.2021.

Відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити товар, проте станом на 18.10.2021 не здійснив оплату за товар.

09.08.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №192 з вимогою виконати належним чином умови договору, а саме сплатити заборгованість у сумі 9533,35 грн.

Відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив про те, що склалась складна фінансова ситуація, в зв`язку з чим, відповідач не зміг виконати зобов`язання по оплаті заборгованості, тому просить вибачення за незручності. Крім того, відповідач зазначає про те, що сплатить заборгованість до 30.09.2021.

Проте, в зазначений термін відповідач заборгованість не сплатив.

Оскільки станом на момент подання позову будь-яких дій зі сторони відповідача, спрямованих на врегулювання спору між сторонами здійснено не було, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 9533,35 грн. згідно видаткової накладної №МОА-118366 від 13.07.2021. Відповідач товар отримав, що підтверджується його підписом та печаткою на вищевказаній видатковій накладній (а.с. №17-19), проте оплату товару не здійснив.

Як встановлено судом, у зв`язку з несплатою поставленого товару, позивач звертався до відповідача з претензією №192 від 09.08.2021 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 9533,35 грн. (а.с. №8-9).

Відповідач у відповіді на претензію №02/09-1 від 02.09.2021 зазначив про закриття заборгованості до 30.09.2021, проте сплату заборгованості у визначений строк не здійснив.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які би підтверджували сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 9533,35 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 9533,35 грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого спір доведений до суду.

На підставі ст.ст. 11, 525, 530, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 181, 193, 202, 205, 265 ГК України та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1,4,20,73,74,76-79,86,129,236-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессен груп Україна" (61010, м.Харків, вул. Георгіївська, будинок 10, корп. АА-2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Буд Схід" (61068, м. Харків, пр. Московський, будинок 118, ) заборгованість за переданий у власність (поставлений) та неоплачений товар в розмірі 9533,35 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "10" січня 2022 р.

Суддя Л.В. Шарко