ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню

11.01.2022м. Дніпро№ 904/4083/18

Суддя Ярошенко В.І., розглянувши заяву:

заявник: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

боржник: Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу

Представники:

Від позивача не з`явився

Від відповідача Демченко А.Г. адвокат

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" про стягнення пені у розмірі 4 386 913, 71 грн, 3% річних у розмірі 1 198 438, 53 грн, інфляційних у розмірі 5 079 137, 42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 4636/1617-ТЕ-5/ПТ від 20.09.2016 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019, судом 28.02.2019 видано наказ у справі.

На виконання постанови Верховного Суду від 09.10.2019, судом 31.10.2019 видано накази у справі.

17.11.2021 від відповідача надійшла заява про визнання наказів від 28.02.2019 та 30.10.2019 у справі № 904/4043/18 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 22.11.2021 призначено заяву до розгляду в засіданні на 24.11.21.

Ухвалою суду від 24.11.21 відкладено розгляд заяви у межах розумного строку на 13.12.2021.

Ухвалою суду від 13.12.2021 відкладено розгляд заяви у межах розумного строку на 11.01.2022 та зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в строк до 04.01.2022 надати до суду відповідну інформацію.

Зобов`язано позивача та відповідача надати до наступного судового засідання інформацію та / або письмові пояснення щодо закінчення виконавчого. провадження № ВП №60617020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача підтримав заяву та надав усні пояснення.

Заявник зазначає, що 28.02.2019 Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/4083/18 було видано наказ про примусове виконання. Наказ дійсний для пред`явлення до 13.02.2022 та 31.10.2019 Господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/4083/18 було видано наказ про примусове виконання. Наказ дійсний для пред`явлення до 10.10.2022.

На виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебувають виконавчі провадження:

- ВП № 59003451 щодо виконання судового наказу №904/4083/18 від 28.02.2019;

- ВП № 60617020 щодо виконання судового наказу №904/4083/18 від 31.10.2019.

В обґрунтування заявник посилається на до статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 року № 1730-УШ зі змінами відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-ІХ.

Заявник зазначає, що заборгованість становить 8 365 919,29 грн, з яких: інфляційні витрати - 4 974 023, 90 грн, проценти річних - 1 198438, 53 грн, пеня - 2 193 456, 86 грн, яка підлягає списанню в подальшому.

Листом № 8/10-1853-17 від 25.10.2017 з повідомленням про включення до Реєстру, Департамент економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства повідомило КПТМ «Криворіжтепломережа», що підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожитті енергоносії.

Листом № 39/7-6392-21 від 29.09.2021 НАК «Нафтогаз України» повідомив КПТМ «Криворіжтепломережа» про відмову в списанні заборгованості та про вжиття заходів щодо виконання Закону № 1730 в частині списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на погашену заборгованість за спожитий природний газ, після актуалізації даних, внесених до Реєстру.

Отже, враховуючи те, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг - підлягають списанню, накази про примусове стягнення видані Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/4083/18 від 28.02.2019 та 31.10.2019 є такими, що не підлягають виконанню повністю.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 24.11.2021 надало до суду заперечення на заяву боржника, в якому зазначає, що наведена заявником ст. 7 Закону № 1730 визначає саме списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником де підтверджено доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат" та 3% річних) зазначених у виконавчих документах, як і відсутні в матеріалах заяви докази стосовно порядку (механізму) такого списання зазначених нарахувань.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 03.12.2021 надало до суду додаткові заперечення на заяву боржника, в яких стверджує що за вказаним виконавчим провадженням 04.03.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Таким чином, підстави для задоволення заяви Відповідача та визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" надало до суду 24.12.2021 письмові пояснення до заяви.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Статтею 129 - 1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 904/4083/18.

29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон № 1639-ІХ).

Вказаним Законом, між іншим, внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон № 1730-VIII).

Приписами ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14.07.2021 № 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", законодавець не обмежив дію Закону № 1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно із ст. 7 Закону № 1730-VIII, із змінами, внесеними Законом № 1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Заборгованість, що стягується у справі № 904/4083/19, виникла внаслідок несвоєчасних розрахунків відповідача за отриманий природний газ, тобто, за енергоносії.

Відповідно до наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/4083/18 з боржника на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто пеню у розмірі 2 193 456, 86 грн, 3% річних у розмірі 1 198 438, 53 грн, інфляційні у розмірі 5 016 994, 26 грн та 159 035, 19 грн судового збору.

Відповідно до наказу від 30.10.2019 на виконання постанови Верховного Суду від 09.10.2019, стягнено КП "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 62143, 16 грн інфляційних нарахувань.

Як вбачається з матеріалів справи, між КП "Криворіжтепломережа" та АТ "НАК "Нафтогаз України" сума основного боргу за договором постачання природного газу відсутня, що підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 31.05.2021.

Таким чином, як встановлено судом та не заперечується сторонами, в межах розгляду справи № 904/4083/18, погашення основної частини боргу відбулося до 01 червня 2021 року.

За таких обставин, суд погоджується із позицією відповідача, що на відносини сторін у даному випадку розповсюджуються норми ч. 2 ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Запроваджений Законом механізм списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, виключає правомірність примусового стягнення з відповідача зазначеної заборгованості.

При цьому, у поданих запереченнях стягувач стверджує, що підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню може бути саме факт списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте заявником не підтверджено доказами факту списання коштів, зазначених у спірному виконавчому документі.

З цього приводу суд зазначає, що термін "списання заборгованості", не є цивільно-правовим терміном, він застосовується у сфері організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які ґрунтуються , у тому числі, на принципах:

- повного висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

- нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

- превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Проаналізувавши Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд зазначає, що встановлений законодавцем обов`язок списати заборгованість з неустойки, 3% річних, інфляційних витрат, має на меті вилучення з обліку кредитора, та, як наслідок, звільнення боржника від додаткового навантаження, в умовах повного виконання основного зобов`язання задля забезпечення досягнення мети Закону № 1730-VIII, а саме забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Суд зауважує, що встановлений Законом обов`язок списати заборгованість виникає у стягувача з моменту набрання ним чинності. Заперечення позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

Стягувач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, посилається на те, що спірні боргові зобов`язання (пеня, 3% річних) не обліковані в реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, у зв`язку з чим на них не розповсюджується дія ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Так, зі змісту абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону віднесена заборгованість за спожиті енергоносії та заборгованість з різниці в тарифах. Під процедурою врегулювання заборгованості законодавець визначив заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

З контекстного змісту Закону №1730-VIII випливає, що вказана вище заборгованість та заборгованість з 3% річних, неустойки, інфляційних витрат відокремлені законодавцем, хоча остання заборгованість включається у довідку для включення в реєстр, але вона відображається із основною заборгованістю, яка підлягає врегулюванню згідно з Законом.

Неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 01 червня 2021 року, на погляд суду, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3% річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом.

Така позиція суду узгоджується із ч.2 ст. 7 Закону №1730-VIII, за якою нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01 червня 2021 року.

Таким чином, відсутність основного боргу та обов`язок списати неустойку (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних з дня набрання чинності Законом, виключає будь - який їх облік у реєстрі, який формується з нової редакції після набрання Законом чинності.

Разом з тим, суд зазначає, що за наказом від 28.02.2019 у справі № 904/4083/19, який боржник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, стягується судовий збір у розмірі 159 035, 19 грн.

Судові витрати із сплати судового збору були розподілені за рішенням суду за результатами розгляду справи у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, норми статті 7 Закону № 1730-VIII не розповсюджуються на заборгованість із відшкодування судових витрат, в зв`язку з чим в цій частині відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що господарський суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити частково.

Керуючись статтями 13, 14, 73, 74, 86 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання наказів Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 та від 31.10.2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №904/4083/19 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/4083/19 в чатині стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код в ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код в ) пеню у розмірі 2 193 456, 86 грн, 3% річних у розмірі 1 198 438, 53 грн, інфляційні у розмірі 5 016 994, 26 грн.

2019 таким, що не підлягає виконанню у справі №904/4083/19 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі № 904/4083/19 про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код в ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код в ) 62 143, 16 грн інфляційних нарахувань.

Відмовити у задоволенні решти вимог, викладених в заяві Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа».

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складений 13.01.2022

Суддя В.І. Ярошенко