ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Справа № 925/1361/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Пархомук Ольги Петрівни, АДРЕСА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп",

м. Черкаси

про стягнення 46 686 грн. 23 коп.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулась з позовом фізична особа-підприємець Пархомук Ольга Петрівна до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" про стягнення 46 686 грн. 23 коп. заборгованості, а саме: 40 086 грн. 00 коп. основного боргу, 1 924 грн. 13 коп. 3% річних та 4 676 грн. 10 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №140 про замовлення послуги експедирування вантажів від 30 січня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 21 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом після відкриття провадження у справі було з`ясовано, що позивачем не додано до позовної заяви обґрунтованого розрахунку 3% річних, з урахуванням умов договору щодо строку виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: позивачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду обґрунтований розрахунок 3% річних.

Вищевказану ухвалу суду позивач отримав 24 листопада 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Водночас, у визначені судом строки позивач не надав суду обґрунтований розрахунок 3% річних.

Строк надання суду відповідного розрахунку настав 29 листопада 2021 року.

Згідно ч. 13 ст. 176 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З урахуванням вищенаведеного позов в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних підлягає залишенню без розгляду.

Щодо решти заявлених вимог судом враховано наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 30 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" (експедитор - 1) та фізичною особою-підприємцем Пархомук Ольгою Петрівною (експедитор - 2) було укладено договір №140 про замовлення послуги експедирування вантажів.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору предметом регулювання договору є відносини сторін, при яких експедитор - 2 зобов`язався організувати доставлення або прийняти і доставити погоджений із експедитором -1 вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитор-1 зобов`язується сплатити за експедирування/перевезення вантажу погоджену плату.

Згідно п. 1.2. договору вартість перевезення, порядок розрахунків, форма оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються в заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до договору, далі - заявка).

Тобто умови договору передбачали організацію виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заявки №403-2 від 30 січня 2020 року на перевезення вантажу міжнародного сполучення (а.с.17) перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП АГРО ТРАНС», виконав перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом Україна-Польща, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №0000058 від 07 лютого 2020 року (а.с. 18).

У вказаній заявці було встановлено, що вартість послуг з перевезення вантажу складає 1 500 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля.

Відповідно до ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частиною 1 ст. 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Надання позивачем послуг згідно заявки №403-2 від 30 січня 2020 року підтверджується копіями наступних документів:

- міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) від 07 лютого 2020 року;

- актом надання послуг №4 від 13 лютого 2020 року на суму 40 086 грн. 00 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 2.1.3 договору експедитор-1 зобов`язаний на погоджених умовах за рахунок замовника та його коштами оплатити послуги експедитора-2.

Договором також було передбачено, що експедитор -1 розраховується із експедитором-2 виключно коштами замовника та виключно після їх отримання експедитором -1 (п. 5.4. договору).

Водночас згідно п. 3.2. договору ціна фрахту/заявки (ставка за перевезення) і строк її оплати узгоджується сторонами та визначається в заявках. Якщо ціну фрахту (ставку за перевезення) визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в заявці).

У відповідності до п. 1.7.1. договору заявка є обов`язковою, невід`ємною (обов`язковою) та пріоритетною частиною договору, в сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заяви.

Умовами заявки №403-2 від 30 січня 2020 року визначено, що оплата здійснюється в безготівковому порядку, протягом 3 днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2 шт., рахунок, акт - 2 шт., СМR - 2 шт. - оригінали, договір - 2 шт., тристороння угода - 1 шт., реєстраційні документи, завірені мокрою печаткою (копія вірна)) та за умови відсутності помилок у їх оформленні.

Позивачем було направлено на адресу відповідача документи, а саме: заявка, рахунок та акт, СМR, та інші документи, направлення яких на адресу відповідача передбачалося заявкою.

Вищевказані документи було отримано відповідачем, погоджено, підписано та другий примірник акту наданих послуг було надіслано для позивача.

Відповідач під час розгляду справи не заперечував факту отримання вищевказаних документів.

Таким чином строк оплати наданих позивачем послуг настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору розрахунку з позивачем за надані відповідні послуги.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 40 086 грн. 00 коп. боргу.

Також на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено вимогу про стягнення 4 676 грн. 10 коп. інфляційних втрат нарахованих за період березень 2020 року - серпень 2021 року.

Здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3." судом встановлено, що інфляційні нараховані позивачем вірно, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 8 000 грн. 00 коп. понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2. договору про надання правової допомоги від 09 серпня 2021 року укладеного між позивачем та адвокатом Скрипчук Ольгою Петрівною визначено, що за правову допомогу передбачену цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Згідно акту від 16 серпня 2021 року здачі-приймання робіт (наданих послуг) адвокат (виконавець) надав, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги на суму 8 000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено адвокату Скрипчук О.П. 8 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією квитанції №16/08 від 16 серпня 2021 року.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України"(заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина 4 ст. 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача не надходило до суду клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку ч.4 ст.129 ГПК України.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 7 670 грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 129, ч. 13 ст. 176, ст. ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп", вул. Чехова,43, оф. 2, ідентифікаційний код 39505251 на користь фізичної особи-підприємця Пархомук Ольги Петрівни, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 - 40 086 грн. 00 коп. боргу, 4 676 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 2 176 грн. 48 коп. судового збору та 7 670 грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Позов в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 924 грн. 13 коп. залишити без розгляду.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 12 січня 2022 року.

Суддя А.В.Васянович