ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6988/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2021 (суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст підписано 08.10.2021) у справі №904/6988/21

за позовом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості, м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 33 176,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Павлоградський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 33 176,63 грн., виплачених громадянину ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 був звільнений з Філії "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" 09.01.2020 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП, наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості №НТ200217 від 17.02.2020 ОСОБА_1 , за особистою заявою надано статус безробітного з 12.02.2020 та наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості № НТ200219 від 19.02.2020 ОСОБА_1 з 19.02.2020 по 12.02.2021 призначена допомога по безробіттю як застрахованій особі, з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д. Між тим, рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 у справі №185/917/20, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 16.12.2020, визнано незаконними та скасовано накази Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 128-к від 30.12.2019 та № 2-к від 09.01.2020, поновлено ОСОБА_1 на роботі у Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на посаді підсобного робітника дільниці з ремонту трубопроводів госпитної води та ремонтного цеху з 09.01.2020; наказом № НТ200924 від 24.09.2020 ОСОБА_1 з 24.09.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, за період перебування на обліку в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості з 19.02.2020 по 23.09.2020 ОСОБА_1 виплачено 33 176,63 грн. допомоги по безробіттю.

Посилаючись на те, що наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості № 162 від 05.10.2020 прийнято рішення про повернення Філією "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" коштів виплаченого матеріального забезпечення ОСОБА_1 в сумі 33 176,63 грн., позивач направив до Філії "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" претензію № 2102 від 05.06.2020 з вимогою повернути сплачене ОСОБА_1 забезпечення, однак у листі від 04.11.2020 відповідач відмов позивачу у задоволенні вимог останнього з посиланням на оскарження ним рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 по справі № 185/917/20.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2021 у справі №904/6988/21 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Павлоградського міськрайонного центру зайнятості суму заборгованості у розмірі 33176,63 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати повністю, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір про стягнення коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, виник за участю суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим дану справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а провадження у справі № 904/6988/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийняті зазначені заперечення відповідача, які були подані до господарського суду.

Позивач Павлоградський міськрайонний центр зайнятості у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на наступне.

Положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі (постанова Верховного Суду у складі колегії КГС від 06.07.2018 по справі № 921/220/17-г/16).

За доводами позивача, спір про стягнення зазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції; відповідач у справі Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" у спірних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як роботодавець поновленого на роботі за рішенням суду ОСОБА_1 , якому було виплачено матеріальне забезпечення та надано соціальні послуги як безробітним відповідно до Закону №1533-ІІІ.

Крім того, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 814/2595/16, позивач зазначає, що спір про право, яке виникає в силу визначеного Законом № 1533-ІІІ зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції. Аналогічний правовий висновок щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на справи за позовами центрів зайнятості про стягнення незаконно отриманих за Законом № 1533-ІІІ сум викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №813/6770/13-а та 23.05.2018 у справі № 911/1626/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021, справу №904/6988/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2021 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишено без руху з метою подання доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

18.11.2021 на адресу апеляційного суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 04.11.2021, надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано платіжне доручення №2263584 від 29.10.2021 про сплату 3405,00 грн судового збору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2021 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2021 у справі №904/6988/21; справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, власних заяв, клопотань, відповідно до ст.ст.38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

12.02.2020 до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості звернувся ОСОБА_1 , який був звільнений з Філії "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків» Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" 09.01.2020 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 40 КЗпП (а.с. 445, т.1).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу із наказів про прийняті по особі ОСОБА_2 (ПК №: 00017) від 24.09.2020, виданого Павлоградським міськрайонним центром зайнятості (а.с. 20, т.1):

-17.02.2020, відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості № НТ200217, ОСОБА_2 , надано статус безробітного з 12.02.2020;

- наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості № НТ200219 від 19.02.2020, відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 22, частини 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ОСОБА_2 з 19.02.2020 по 12.02.2021 призначена допомога по безробіттю як застрахованій особі, з урахуванням страхового стажу понад 10 років - 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д..

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 у справі №185/917/20, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 16.12.2020 (а.с. 21-29, т.1):

- визнано незаконними та скасовано накази Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 128-к від 30.12.2019 та № 2-к від 09.01.2020;

- поновлено ОСОБА_2 на роботі у Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на посаді підсобного робітника дільниці з ремонту трубопроводів госпитної води та ремонтного цеху з 09.01.2020;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.01.2020 по 10.06.2020 включно в розмірі 29 824,16 грн., з якого утримати всі передбачені законом податки та обов`язкові платежі;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

24.09.2020 наказом директора Філії "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 69-к Новицького П.В. поновлено на роботі з 09.01.2020 (а.с. 34, т.1).

За таких обставин, наказом № НТ200924 від 24.09.2020 ОСОБА_2 з 24.09.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду (а.с. 20, т.1).

Відповідно до розрахунку фактично виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю, яке підлягає поверненню до ФЗДССВБ, за період перебування на обліку в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості з 19.02.2020 по 23.09.2020 ОСОБА_2 виплачено 33 176,63 грн. допомоги по безробіттю (а.с. 32, т.1).

05.10.2020 наказом Павлоградського міськрайонного центру зайнятості від № 162, відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", наказом № 69-к від 24.09.2020, щодо поновлення на роботі ОСОБА_2 на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 по справі № 185/917/20, прийнято рішення про повернення Філією "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" суми виплаченого забезпечення ОСОБА_2 в сумі 33 176,63 грн. у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням суду (а.с. 33, т.1).

05.06.2020 Павлоградським міськрайонним центром зайнятості направлено на адресу Філії "Павлоградського регіонального управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" претензію за вих. № 2102, відповідно до якої позивач просив відповідача, враховуючи вищенаведені обставини, повернути сплачену ОСОБА_2 за період з 19.02.2020 по 24.09.2020 допомогу по безробіттю у розмірі 33 176,63 грн. (а.с. 35, т.1).

04.11.2020 у листі-відповіді на претензію № б/н Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" відмовило Павлоградському міськрайонному центру зайнятості у задоволенні вимог останнього з посиланням на оскарження ним рішення Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 у справі № 185/917/20 (а.с. 36, т.1).

Посилаючись на неповернення 33 176,63 грн., виплачених громадянину ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, Павлоградський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" 33 176,63 грн., виплачених громадянину ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

За наслідками розгляду позову Павлоградського міськрайонного центру зайнятості, Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин того, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, у зв`язку з чим, враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що на дату прийняття судом рішення у цій справі, відповідачем не повернуто Павлоградському міськрайонному центру зайнятості 33 176,63 грн., виплачених громадянину ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, відповідно, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача 33 176,63 грн.

Також, посилаючись на правовий висновок щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на справи за позовами центрів зайнятості про стягнення незаконно отриманих за Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сум, викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №813/6770/13-а, від 23.05.2018 у справі №911/1626/17, від 16.10.2018 у справі №814/2595/16, від 12.12.2018 №814/2307/18 та № 813/8783/13-а, господарський суд зазначив, що спір про право, що виникає в силу визначеного Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону Україні "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Як вже зазначалось, рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23.09.2020 у справі №185/917/20, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 16.12.2020, зокрема, визнано незаконними та скасовано накази Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 128-к від 30.12.2019 та № 2-к від 09.01.2020; поновлено ОСОБА_2 на роботі у Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на посаді підсобного робітника дільниці з ремонту трубопроводів госпитної води та ремонтного цеху з 09.01.2020.

Отже, саме неправомірні дії Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" щодо звільнення ОСОБА_1 , призвели до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача з заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не існувало.

Відповідно, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що своїми неправомірним діями відповідач завдав матеріальну шкоду позивачу у розмірі отриманої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в загальній сумі 33 176,63 грн.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення" і така виплата, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася б у випадку незвільнення ОСОБА_2 з роботи, що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи наявні всі елементи цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки в діях відповідача у вигляді незаконного звільнення ОСОБА_2 з роботи, шкоди у вигляді виплати Павлоградським міськрайонним центром зайнятості грошових коштів в загальній сумі 33 176,63 грн. як допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , яка призначена вказаній особі у зв`язку з неправомірними діями Філії "Павлоградьке регіональне управління по водопостачанню та очистці каналізаційних стоків" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" та причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою у вигляді незаконного звільнення ОСОБА_2 з роботи, за наслідком якої проведено неправомірну реєстрацію в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості з наданням особі статусу безробітного та виплата допомоги по безробіттю в сумі 33 176,63 грн., вина особи, яка заподіяла шкоду у вигляді неправомірних дій відповідача у незаконних діях щодо звільнення ОСОБА_2 з роботи, що призвело до нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявність в діях відповідача всіх елементів цивільного правопорушення, господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 33 176,63 грн.

Щодо доводів скаржника про те, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, законодавець визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов`язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Частиною 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, установлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що з наведених у цих пунктах підстав громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак, і в цих випадках, разом з перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб суд повинен перевірити відповідність чинному законодавству рішення, дій чи бездіяльності самих суб`єктів владних повноважень.

Крім того, п. 5 ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю, і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як правова норма, що давала б право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані посиланням на ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідно до якої, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримується із роботодавця.

Отже, як вірно зазначено господарським судом, спір про стягнення зазначеної у позові суми не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі спори між юридичними особами з інших підстав, які є способом захисту цивільних прав та інтересів юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців (п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

Спір про право, що виникає в силу визначеного Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Аналогічний правовий висновок щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на справи за позовами центрів зайнятості про стягнення незаконно отриманих за Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сум викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №813/6770/13-а, від 23.05.2018 у справі №911/1626/17, від 16.10.2018 у справі №814/2595/16, від 12.12.2018 №814/2307/18 та № 813/8783/13-а.

У цьому зв`язку колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спір у цій справі підвідомчий господарському суду.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника скарги і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 33 176,63 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2021 у справі №904/6988/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2021 у справі №904/6988/21 залишити без змін.

Судові витрати по справі Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 21.01.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна