ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2022м. ДніпроСправа № 904/8612/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131А, приміщення 2, ідентифікаційний код 39741377) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Дослідне, вул. Наукова, буд. 1, ідентифікаційний код 37865529) про стягнення 14 500,00 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, 926,01 грн. пені, 397,92 грн. 3% річних, 1 231,05 грн. інфляційних втрат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №19/10 від 19.10.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" заборгованості на загальну суму 17 054,98 грн., з яких:

- 14 500,00 грн. заборгованість за договором транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом;

- 926,01 грн. пеня за період з 20.11.2020 по 20.05.2021;

- 397,92 грн. 3% річних за період з 20.11.2020 по 19.10.2021;

- 1 231,05 грн. інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №В156/290720-1 від 29.07.2020 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом в частині своєчасної та повної оплати за послуги за перевезення вантажу по ТТН №Р292/1 від 19.10.2020 та акту здачі прийняття робіт №ОУ-0000423 від 21.10.2020 в сумі 14 500,00 грн.

Ухвалою суду від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/8612/21, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 02.12.2021 надійшло клопотання позивача про долучення додаткових доказів, а саме рішення Господарського суду Запорізької області від 11.10.2021 по справі №908/1263/21 згідно якого відповідачу відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі відносного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" матеріальної шкоди за перевезення вантажу по договору №В156/290720-1 від 29.07.2020 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом та ТТН №Р292/1 від 19.10.2020. На думку позивач вказаний доказ додатково підтверджує той факт, що позивач належним чином надав відповідачу послуги за договором і останній зобов`язаний за ним розрахуватись.

До суду 07.12.2021 надійшов відзив відповідача яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що незабезпечення позивачем збереження вантажу під час його перевезення свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань і є підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування заподіяної пошкодженням вантажу шкоди. Враховуючи наведене, відповідачем було подано до Господарського суду Запорізької області позов до позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок часткового пошкодження вантажу (справа №908/1263/21). станом на 01.12.2021 рішення у справі №908/1263/21 не набрало законної сили.

Також відповідач звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі №904/8612/21 до набрання законної сили рішення у справі №908/1263/21. Клопотання обґрунтовано тим, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, оскільки в рамках справи №9008/1263/21 існує спір між тими самими сторонами про встановлення вини ТОВ "ТД "БІК" перед ТОВ "ІТЛ-Групп" та відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок часткового пошкодження вантажу, який в тому числі є предметом розгляду справи №904/8612/21.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Вінницькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" (далі - експедитор, відповідача) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" (далі - перевізник, позивач) 29.07.2020 укладено договір №В156/290720-1 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні (далі - договір) відповідно до п. 1.1. якого перевізник зобов`язується доставляти ввірений йому експедитором вантаж до пункту призначення в міжнародному або внутрішньому сполученні за Заявками експедитора і видати його вантажоодержувачу у встановлений термін передбачений договором або заявкою, а експедитор зобов`язується здійснювати за перевезення вантажів встановлену плату в розмірі та в строки, передбачені даним договором і заявкою.

Відповідно до п. 1.2. договору, правовідносини сторін за договором регулюються, правилами перевезень вантажним транспортом в Україні, митної конвенції про міжнародні перевезення з використанням книжки МДП, Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ), (ООН, Женева 1956р.), чинним законодавством України, а також законодавством країн, по території яких здійснюється перевезення, цивільним і господарським кодексом України.

Згідно з п. 2.1. договору перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі письмових заявок експедитора, які є невід`ємною частиною договору, яка подається експедитором за 24 години до моменту завантаження вантажу.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що підтвердженням факту надання перевізником послуг з перевезення вантажу за договором є належним чином підписаний акт наданих послуг підписаний сторонами або ТТН з відміткою вантажоодержувача.

Відповідно до п.5.2 договору оплата здійснюється в гривнях шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок перевізника після отримання в належному вигляді, оформлених документів: оригіналу рахунку, оригіналу Акту наданих послуг та оригіналів інших документів, що закривають перевезення (ТТН, CMR), якщо інше не зазначено в заявці.

Платежі здійснюються в строк до 15-ти календарних днів з дати отримання оригіналів документів, обумовлених в п.5.2 та зареєстрованої в ЄДР податкової накладної. Датою розвантаження вважається дата, зазначена в оригіналі CMR (ТТН) з відміткою вантажоодержувача про одержання вантажу. Якщо CMR (ТТН) містять помилки чи неточності, чи відсутні їх оригінали (2 примірники), оплата відтерміновується до моменту надання документів, оформлених належним чином (п.5.4 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. При цьому закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, а також відповідальності за їх виконання (п.11.1 договору).

Заявка на перевезення за №71321 від 19.10.2020 містять інформацію про вантажовідправника, вантажоодержувача, автомобіль, яким здійснено перевезення, що відповідають даним товарно-транспортної накладної № Р292/1 від 19.10.2020, а саме: БАР державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Сума фрахту (вартості послуги перевезення за вказаною заявкою) становить 14 500,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору № В156/290720-1 від 29.07.2020 відповідачем 19.10.2020 надані послуги з перевезення вантажу на підставі ТТН № Р292/1 від 19.10.2020. Предметом вантажу згідно ТТН № Р292/1 від 19.10.2020 були чотири силових масляних трансформатори виробництва компанії "SІЕМЕNS2, загальна вартість яких складає 2 769 714,00 грн., за маршрутом місто Хмельницький - місто Запоріжжя.

Позивач надіслав на адресу відповідача оригінали документів необхідних для оплати послуг перевезення, а саме: оригінал рахунку, акт здачі прийняття робіт №ОУ-0000423 від 21.10.2020 та оригінал і копію ТТН№Р292/1 від 19.10.2020 (а.с. 20-22 том 1).

Позивач зазначає, що відповідачем не оплачені надані послуги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 14 500,00 грн., що і стало причиною виникнення спору. Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 926,01 грн. пені за період з 20.11.2020 по 20.05.2021, 397,92 грн. 3% річних за період з 20.11.2020 по 19.10.2021 та 1 231,05 грн. інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору транспортного експедирування, виконання умов цього договору, порядок та строк оплати за надані послуги з транспортного експедирування.

Згідно з ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів оплати заборгованості у розмірі 14 500,00 грн. відповідач не надав, доводів наведених в обґрунтування позову не спростував.

За викладеного надані позивачем докази, з урахуванням правила вірогідності, є належним підтвердженням наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 14 500,00 грн. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 14 500,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

За несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг експедитор виплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу (п.7.3 договору).

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у сумі 926,01 грн. за період з 20.11.2020 по 20.05.2021.

Перевіркою правильності нарахування пені судом не встановлено помилок, тому вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 397,92 грн. 3% річних за період з 20.11.2020 по 19.10.2021 та 1 231,05 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат, судом не встановлено помилок, тому вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, позовна вимога позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зупинення у справі №904/8612/21 до набрання законної сили рішення у справі №908/1263/21 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи.

При цьому, наявність одразу обох цих обставин може бути достатньою процесуальною підставою для застосування ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає, що в даній справі існує об`єктивна можливість за наявними у справі доказами встановити факти та оцінити обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, а тому з огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень дата набрання законної сили рішення від 11.10.2021 у справі №908/1263/21 - 16.12.2021.

З огляду на зазначені вище обставини клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" про стягнення 14 500,00 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, 926,01 грн. пені, 397,92 грн. 3% річних, 1 231,05 грн. інфляційних втрат задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Дослідне, вул. Наукова, буд. 1, ідентифікаційний код 37865529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "БІК" (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131А, приміщення 2, ідентифікаційний код 39741377) 14 500,00 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом, 926,01 грн. пені, 397,92 грн. 3% річних, 1 231,05 грн. інфляційних втрат та судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв