УХВАЛА

м. Київ

12.01.2022Справа № 910/487/22
Господарський суд міста Києва у складі Карабань Я.А., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову до його подання

особи, які можуть отримати статус учасника справи

позивач:

ОСОБА_1

відповідач:

Міністерство юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Компанія Базерт Дівелопмент Елелпі

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - заявник) з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Міністерству юстиції України здійснювати виконання наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №4723/5 в частині скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2021 №047009171 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та №048009171 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яною Володимирівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент» ідентифікаційний код юридичної особи 32920218.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути проведені зміни в інформації Єдиного державного реєстру про належність частки в статутному капіталі іншим особам, що в свою чергу означатиме не лише про необхідність скасування такого запису але й про небезпеку продовження вчинення реєстраційних дій, в тому числі шляхом подальшого відчуження часток в статутному капіталі ТОВ або його ліквідації. Зазначає, що в разі вчинення нових реєстраційних дій позивач не зможе захистити свої права в межах даної справи та буде змушений звертатися за захистом своїх прав з новими позовами.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Як убачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4723 "Про задоволення скарги" скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Компанії Базерт Дівелопмент Елелпі від 23.06.2021 задоволено; скасовано реєстраційні дії Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2021 №047009171 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та №048009171 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яною Володимирівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент» (ідентифікаційний код юридичної особи 32920218); тимчасово блоковано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на три місяці.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що вказаний наказ є невиправданим адміністративним втручанням Міністерства юстиції України, яке порушує право власності позивача на здійснення корпоративних прав на управління ТОВ «Укрбуд Девелопмент», а тому просить суд заборони Міністерству юстиції України здійснювати виконання вказаного наказу в частині скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, зупинивши дію наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №4723/5 в частині скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, втрутиться у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично надасть можливість не виконувати чинний наказ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до його подачі, суд на даний час не вбачає, а тому відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви, сплачена заявником сума судового збору за її подання покладається на заявника та йому не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Я.А.Карабань