ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про поновлення провадження у справі

10.01.2022м. ДніпроСправа № 904/1933/21

За позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" (м. Кам`янське, Дніпропетровська область)

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (м.Дніпро)

про зобов`язання врахувати переплату, що утворилась за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205L5Н8АР016

Суддя Фещенко Ю.В.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", в якій просить суд зобов`язання врахувати переплату, що утворилась за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016 станом на 31.10.2020, в якості оплати з боку Акціонерного товариства "Дніпроазот" за надані в листопаді та грудні 2020 року, січні та лютому 2021 року послуги з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016.

Також позивач просить суд покласти судові витрати по справі на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

- до набрання чинності тарифу за постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, тобто до 01.01.2020, АТ "Дніпроазот" здійснювало оплату послуг з розподілу природного газу на користь відповідача згідно з постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425 (зі змінами та доповненнями) за тарифом, що складав 580 грн. 60 коп. за 1000 м3 (без урахування ПДВ), за фізичний обсяг розподілу природного газу;

- з 01.01.2020 і до 31.10.2020 АТ "Дніпроазот" здійснювало оплату (передплату) за послуги з розподілу природного газу на користь АТ "Дніпропетровськгаз" за тарифами, встановленими постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018;

- за результатами судового оскарження постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 640/1125/20, постанова НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 визнана протиправною та скасована. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 640/1125/20 набрала законної сили 20.10.2020 та опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26.10.2020;

- тобто, до моменту встановлення НКРЕКП нового тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз", виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, АТ "Дніпроазот", керуючись пунктом 6.2. договору, зобов`язане сплачувати послуги АТ "Дніпропетровськгаз" за тарифом, встановленим НКРЕКП для Оператора ГРМ за фізичний обсяг розподілу природного газу. Такий тариф для відповідача встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425 (зі змінами та доповненнями);

- оплата з боку АТ "Дніпроазот" за період січень - жовтень 2020 року за надані за спірним договором послуги з розподілу природного газу здійснена на загальну суму 596 410 886 грн. 16 коп., що підтверджується доданими платіжними дорученнями;

- фактичний обсяг отриманого природного газу, згідно з Актами приймання-передачі природного газу за січень-жовтень 2020 року, складає 574 244 920,15 м3;

- станом на 31.10.2020 переплата коштів, сплачених АТ "Дніпроазот" на користь АТ "Дніпропетровськгаз" до моменту скасування постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.10.2020, із застосуванням тарифу 580 грн. 60 коп. за 1000 м3 (без урахування ПДВ), відповідно до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, склала 196 322 965 грн. 39 коп. з ПДВ. Відповідно до вимог пункту 6.4. договору, частина коштів у розмірі 82 531 856 грн. 11 коп. з ПДВ має бути врахована в якості остаточної оплати послуг розподілу природного газу за 2020 рік, а залишок коштів, що має бути зарахований у 2021 році в якості оплати послуг розподілу природного газу за договором, складає 113 791 109 грн. 28 коп. з ПДВ;

- проте, АТ "Дніпропетровськгаз" не визнає судові рішення у справі № 640/1125/20, перерахунок вартості послуг за 2020 рік із застосуванням тарифу 580 грн. 60 коп. за 1000 м3 (без урахування ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 425 не здійснює і продовжує наполягати на сплаті послуг розподілу природного газу за договором у 2020 році саме за тарифом, що був визначений скасованою постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, тобто стверджує про наявність у АТ "Дніпроазот" зобов`язання з оплати за надані послуги у період листопад 2020 року - лютий 2021 року.

Ухвалою суду від 04.03.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.03.2021.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову (вх. суду 10954/21 від 03.03.2021), в якій останній просив суд заборонити Акціонерному товариству "Оператор Газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Дніпроазот".

Ухвалою суду від 04.03.2021 заяву Акціонерного товариства "Дніпроазот" було задоволено та заборонено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Дніпроазот".

Від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшло клопотання (вх. суду № 14158/21 від 22.03.2021), в якому останній просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 у справі № 904/1933/21, якою заборонено АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", його структурним та відокремленим підрозділам вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) Акціонерному товариству "Дніпроазот"; відмовити Акціонерному товариству "Дніпроазот" в задоволенні заяви про забезпечення позову. Обґрунтовуючи подане клопотання АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" посилалося на те, що в прохальній частині позовної заяви позивач не зазначає суму переплати, яка на його думку підлягала б врахуванню, однак, в самому тексті позовної заяви позивач визначає суму переплати 196 322 965 грн. 39 коп., яку він вважає необхідним врахувати як переплату. Враховуючи те, що позовна заява Акціонерного товариства "Дніпроазот" має майновий характер, відповідно, заходи забезпечення позову повинні бути спрямовані на доведення обставин, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява АТ "Дніпроазот" про забезпечення позову не містить посилань на жодні обставини, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду шляхом вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, а також не містить доказів на підтвердження таких обставин.

Ухвалою суду від 23.03.2021 вказане клопотання було призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.03.2021.

Від позивача надійшли заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову (вх. суду № 14783/21 від 24.03.2021), в яких він просив суд відмовити у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що: позовні вимоги АТ "Дніпроазот" відповідають такому способу захисту порушених прав як присудження до виконання обов`язку в натурі (стаття 20 Господарського кодексу України). Вказаний обов`язок відповідача, на думку позивача, випливає із змісту спірного договору розподілу природного газу від 01.01.2016 № 094205Ь5Н8АР016 (пункт 6.4); наявність або відсутність переплати за спірним договором є не предметом спору, а є його обставиною; вимоги АТ "Дніпроазот", які розглядаються у межах цієї справи не мають вартісного вираження, а тому цей спір є немайновим; клопотання про скасування заходів забезпечення позову має містити нові обставини, які не могли були розглянуті судом під час прийняття ухвали про забезпечення позову та які зумовлюють необхідність скасування таких заходів забезпечення позову. Натомість клопотання АТ "Дніпропетровськгаз" не містить жодних нових обставин, а фактично містить заперечення щодо ухвали суду від 04.03.2021 про застосування заходів забезпечення позову, що не відповідає положенням статті 145 Господарського процесуального кодексу України. У випадку незгоди з ухвалою суду від 04.03.2021 про забезпечення позову у справі №904/1933/21, АТ "Дніпропетровськгаз" має право подати відповідну апеляційну скаргу, яка буде розглядатися судом апеляційної інстанції (це право було реалізоване відповідачем -відповідна апеляційна скарга ним вже подана).

Ухвалою суду від 24.03.2021 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 у справі №904/1933/21 було відмовлено.

Від відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без руху (вх. суду №15066/21 від 25.03.2021), в якій він просив суд залишити позовну заяву без руху, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача у даній справі мають грошове визначення та пов`язані із захистом права, об`єктом якого виступає матеріальне благо, а саме: грошові кошти у розмірі 196 322 965 грн. 39 коп. При цьому позивач, вважаючи вказану вимогу немайновою, сплатив судовий збір, який є меншим ніж підлягав сплаті за подання позовної заяви із заявленими вимогами майнового характеру.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 15495/21 від 29.03.2021), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на таке:

- до 12.10.2019 Кодексом передбачалося здійснення розрахунків, виходячи з величини приєднаної потужності;

- до 12.10.2019 Типовим договором було передбачено розрахунки за фізичний обсяг розподілу природного газу за відсутності тарифу, розрахованого виходячи з приєднаної потужності;

- договором, укладеним з АТ "Дніпроазот" передбачено, що до встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу;

- з 12.10.2019 Кодексом передбачено здійснення розрахунків, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта за тарифом, встановленим НКРЕКП із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності;

- з 12.10.2019 Типовим договором встановлено, що плата за річну замовлену потужність є обов`язковою для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо встановлення відповідного тарифу;

- відповідний тариф за річну замовлену потужність встановлено з 01.01.2020;

- договором, укладеним з АТ "Дніпроазот", не передбачено оплати за фізичний обсяг розподілу природного газу до встановлення тарифу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта;

- Кодексом не передбачено іншого виду розрахунку інакше як виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта;

- надання АТ "Дніпроазот" послуги з розподілу природного газу згідно тарифу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, є неможливим, оскільки розрахунки за таким тарифом не передбачені ані Кодексом, ані договором, укладеним між сторонами;

- враховуючи зміст правовідносин, що склалися між сторонами, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, який полягає у визнанні переплати за надання послуг з розподілу природного газу, є неналежним способом захисту права;

- обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним; позов є передчасним, у зв`язку з відсутністю порушених прав позивача та обрання ним способу захисту права, не передбаченого законом, а тому вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

У підготовче засідання 30.03.2021 з`явилися представник позивача та відповідача.

Судом було відзначено, що в матеріалах справи відсутня відповідь на відзив на позовну заяву та строк для її надання позивачем не закінчився. Також судом було відкладено розгляд клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, з метою надання можливості позивачу висловити свою правову позицію з приводу заявленого клопотання.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 30.03.2021 протокольно було оголошено перерву до 15.04.2021.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх.суду № 17434/21 від 07.04.2021), в якій він зазначає про безпідставність заперечень відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке:

- постанова НКРЕКП № 3018, незалежно від того, як її сприймає відповідач - нормативно-правовий акт чи індивідуальний акт, втратила свою юридичну силу з моменту її прийняття і не може застосовуватися до будь-яких правовідносин з моменту її прийняття, внаслідок набрання 20.10.2020 чинності судовим рішенням у справі № 640/1125/20, оскільки є такою, що не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта;

- внаслідок набрання 20.10.2020 чинності судовим рішенням у справі № 640/1125/20 втратили свою юридичну силу з моменту прийняття і не можуть застосовуватися до будь-яких правовідносин з моменту прийняття всі зміни та доповнення до постанови НКРЕКП №3018;

- крім того, 30.12.2020 НКРЕКП прийнято нову постанову № 2768 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для Ат "Дніпропетровськгаз", якою з 01.01.2021 для АТ "Дніпропетровськгаз" було встановлено новий тариф на послуги розподілу природного газу. Але, всупереч позиції відповідача, постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2768 не скасовувалася ні постанова НКРЕКП № 3018, ні постанова НКРЕКП №1156, що також підтверджує, що НКРЕКП, як орган, який регулює спірні правовідносини не розглядає постанову НКРЕКП № 1156 окремо від постанови НКРЕКП № 3018;

- заперечення відповідача про неможливість застосування тарифу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, до визначення вартості послуг з розподілу природного газу згідно тарифу за Договором у 2020 році є необґрунтованими та спростовуються вимогами законодавства та умовами договору. В іншому випадку, якщо до вартості послуг розподілу природного газу у 2020 році за договором не застосовувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, от такі послуги фактично будуть вважатися наданими безоплатно, що призведе до повернення відповідачем всіх коштів, що були сплачені всіма споживачами за 2020 рік;

- обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів не суперечить жодному закону України чи договору. При цьому, суд не обмежений у способах захисту і у випадку виявлення під час розгляду спору іншого, більш ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу позивача, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону;

- відповідач має явні наміри ухилитися від зарахування (врахування) за договором переплати в сумі 196 322 965 грн. 39 коп., яка виникла внаслідок визнання протиправною та скасування Постанови № 3018, у зв`язку з набранням 20.10.2020 законної сили судовими рішеннями у справі № 640/1125/20, спір про право існує, порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача продовжується, що вимагає належного та ефективного судового захисту, у тому числі шляхом задоволення позову.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 18012/21 від 09.04.2021), в яких він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись додатково на таке:

- НКРЕКП приймала постанову від 24.12.2019 № 3018 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а тому вона була чинною до 20.10.2020, тобто до моменту набрання чинності рішення про її скасування;

- в даному випадку нарахування та розрахунки між сторонами відбувалися протягом чинності постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, підстав для зобов`язання АТ "Дніпропетровськгаз" та АТ "Дніпроазот" здійснювати перерахунок за минулі періоди відсутні;

- в свою чергу постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156, яка діяла протягом II півріччя 2020 року, наразі є чинною, не скасованою та перебуває на оскарженні в Окружному адміністративному суді міста Києва (справа № 640/31995/20, копія ухвали про відкриття провадження у справі міститься в матеріалах справи);

- враховуючи чинність постанов НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 та від 24.06.2020 №1156 у спірні періоди, пункт 6.2. договору, укладеного між сторонами (до встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу), не може бути застосований.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 18744/21 від 14.04.2021), в якому він просив суд зупинити провадження у справі до прийняття рішення Верховним Судом по справі № 640/1125/20. Вказане клопотання обґрунтоване наступним:

- оскільки підставою для подання позову по цій справі є неправомірне застосування відповідачем тарифу на розподіл природного газу, встановленого Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018, то остаточне вирішення справи № 640/1125/20 у Верховному Суді та встановлені у межах справи № 640/31995/20 обставини мають істотне та преюдиційне значення для розгляду цієї справи;

- наявність касаційного оскарження судових рішень у справі № 640/1125/20, під час прийняття яких встановлювалися факти та обставини, що мають преюдиційне значення, зокрема з питань визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3018, прямо свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до завершення касаційного розгляду у справі № 640/1125/20 та підтвердження Верховним Судом протиправності постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018;

- при цьому, зібрані по справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Як свідчать матеріали справи, відповідач обґрунтовує свої заперечення у тому числі наявністю постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018. У той же час, протиправність існування (прийняття) постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3018 і є предметом перегляду справи № 640/1125/20 у касаційному порядку.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 18746/21 від 14.04.2021), в якому він просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/31995/20. Вказане клопотання обґрунтоване наступним:

- питання застосування до спірних правовідносин постанови НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 має бути розглянуто судом під час вирішення спору у цій справі. Однак, АТ "Дніпроазот" звернулося до окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 24.06.2020 №1156 "Про внесення змін до Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3018". Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2021 вищевказану позовну заяву АТ "Дніпроазот" прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі № 640/31995/20 у порядку спрощеного позовного провадження;

- оскільки підставою для подання позову по цій справі є неправомірне застосування відповідачем тарифу на розподіл природного газу, встановленого постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 (в тому числі з урахуванням внесених змін постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156), то вирішення справи № 640/31995/20 в Окружному адміністративному суді міста Києва та встановлені у межах справи № 640/31995/20 обставини мають істотне та преюдиційне значення для розгляду цієї справи, встановлення правомірного або неправомірного виконання договору з боку відповідача;

- при цьому, зібрані по справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Як свідчать матеріали справи та із заяв відповідача по суті справи вбачається, що відповідач обґрунтовує свої заперечення у тому числі наявністю постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156. У той же час, протиправність існування (прийняття) постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 і є предметом розгляду у справі № 640/31995/20.

У підготовче засідання 15.04.2021 з`явилися представник позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 15.04.2021 представником відповідача було заявлено усне клопотання про надання часу для ознайомлення з поданими позивачем клопотаннями про зупинення провадження у справі, а також висловлення відповідачем своєї правової позиції з приводу заявлених клопотань. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 15.04.2021 протокольно було оголошено перерву до 28.04.2021.

Від відповідача надішли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. суду № 20270/21 від 22.04.2021), в яких він просив суд відмовити у задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження у даній справі, посилаючись на таке:

- постановами НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 та від 24.06.2020 №1156, які є предметом оскарження у справах № 640/1125/20 та № 640/31995/20, жодним чином не вирішується питання щодо застосування або скасування постанови НКРЕКП від 24.03.2016 № 425, яку намагається застосувати позивач до спірних правовідносин;

- більше того, під час розгляду справи № 640/1125/20 судом не перевірялись підстави для можливого визначення в якості переплати сум різниці між тарифом, застосованим з 01.01.2020 (постанова НКРЕКП № 3018), і тарифом, що діяв до 01.01.2020 (постанова НКРЕКП № 425);

- отже, у разі якби по справі № 640/1125/20 судом було зроблено висновок про наявність підстав для визначення в якості переплати сум різниці між тарифом, застосованим з 01.01.2020 (постанова НКРЕКП № 3018), і тарифом, що діяв до 01.01.2020 (постанова НКРЕКП № 425), тільки тоді можна було б вести мову про те, що результат розгляду справи №640/1125/20 має вплив на результат розгляду справи № 904/1933/21 . Аналогічна ситуація складається і щодо справи № 640/31995/20.

- до справи № 904/1933/21 долучено всі необхідні докази, що дають можливість Господарському суду Дніпропетровської області самостійно, без зупинення розгляду цієї справи, встановити відповідні обставини, пов`язані з заявленими вимогами АТ "Дніпроазот". Можлива взаємопов`язаність цих справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у цій справі, оскільки місцевий господарський суд наділений достатніми процесуальними повноваженнями для з`ясування та встановлення обставин, які входять до предмету доказування саме у справі № 904/1933/21;

- позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, відповідно до якої: "Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти приймання-передачі товару підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову";

- на думку АТ "Дніпропетровськгаз" основною метою зупинення провадження у справі для АТ "Дніпроазот" є тривалий розгляд судової справи задля того, аби тривали заходи забезпечення позову. Враховуючи вищевикладене, АТ "Дніпропетровськгаз" просило суд у задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження у справі відмовити.

У підготовче засідання 28.04.2021 з`явилися представник позивача та відповідача.

У вказаному підготовчому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі, з підстав, що наведені у відповідних клопотаннях.

Представник відповідача проти задоволення клопотань позивача про зупинення провадження у справі заперечував посилаючись на обставини, викладені у його запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, а також подані позивачем клопотання про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо клопотання позивача про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Верховним Судом у справі № 640/1125/20 судом було відзначено наступне.

Предметом позову у справі № 640/1125/20 є визнання протиправними дій та скасування постанови № 3018 від 24.12.2019 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз".

Предметом позову у справі № 904/1933/21 є зобов`язання відповідача врахувати переплату, що утворилась за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016 станом на 31.10.2020, в якості оплати з боку Акціонерного товариства "Дніпроазот" за надані в листопаді та грудні 2020 року, січні та лютому 2021 року послуги з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про визнання протиправними дій та постанови, скасування постанови від 24.12.2019 № 3018 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3018 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз"; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі №640/1125/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 залишено без змін.

В подальшому, ухвалою Верховного Суду від 28.12.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 640/1125/20.

З цього приводу було відзначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (пункт 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Враховуючи вказане, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20 набрало законної сили 20.10.2020, що унеможливлює зупинення провадження у справі № 904/1933/21 до прийняття рішення Верховним Судом у справі № 640/1125/20. Отже, у задоволенні вказаного клопотання позивача судом було відмовлено.

Щодо клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/31995/20 судо було відзначено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/31995/20 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1156 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3018".

Вказаною постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1156 було внесено зміни у постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3018 щодо тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз" на період з 01.07.2020 до 31.12.2020 у розмірі 1,14 грн. за 1 куб.м за місяць.

При цьому судом було зазначено, що постанова від 24.06.2020 № 1156 була прийнята Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вже після винесення Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20, в якій було оскаржено постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3018 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Дніпропетровськгаз", до якої в подальшому було внесено зміни постановою від 24.06.2020 № 1156.

Предметом позову у справі № 904/1933/21 є зобов`язання відповідача врахувати переплату, що утворилась за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016 станом на 31.10.2020, в якості оплати з боку Акціонерного товариства "Дніпроазот" за надані в листопаді та грудні 2020 року, січні та лютому 2021 року послуги з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу від 01.01.2016 №094205L5Н8АР016.

Свою позицію позивач ґрунтує зокрема на тому, що постанови НКРЕКП № 3018 від 24.12.2019 та № 1156 від 24.06.2020 є незаконними.

Водночас, відповідач ґрунтує свою позицію на тому, що в період з 01.01.2020 сторони у своїх правовідносинах повинні були застосовувати тариф, який встановлювався Постановою НКРЕКП № 3018 від 24.12.2019, а з 01.07.2020 тариф, який встановлювався Постановою НКРЕКП № 1156 від 24.06.2020.

При цьому, період застосування тарифу у розмірі 1,14 грн. за 1 куб. м за місяць, визначеного постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1156, входить до спірного періоду у даній справі, у якому позивач просить застосувати інший тариф, визначений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 № 425, а саме: 580,60 грн. за 1000 куб.м (без урахування ПДВ).

На думку суду важливим є той факт, що постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156 була прийнята вже після винесення Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 09.06.2020 у справі № 640/1125/20, в якій було оскаржено постанову НКРЕКП від 24.12.2019 №3018.

Судом були відхилені доводи відповідача про те, що у господарській справі суд може самостійно надати оцінку оскаржуваній постанові № 1156 від 24.06.2020 на предмет її відповідності чинному законодавству.

Так, дійсно, відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили (частини 1-3, 7).

Водночас, відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України право на звернення до суду та способи судового захисту» визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії тощо.

Зі змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що визнання індивідуального акту протиправним (незаконним) та його скасування належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що саме адміністративний суд при розгляді справи № 640/31995/20 буде встановлювати чи є Постанова НКРЕКП протиправною та чи підлягає вона скасуванню, в тому числі з дотриманням права НКРЕКП доводити правомірність свого рішення, що не передбачено у господарському судочинстві, оскільки НКРЕКП не є стороною у справі №904/1933/21.

Отже, саме в адміністративній справі будуть встановлюватись обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення цієї справи, зокрема, правомірність або неправомірність тарифу, визначеного постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1156.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України неможливо розглядати справу №904/1933/21 до вирішення справи № 640/31995/20 та набрання рішенням у цій справі законної сили.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 28.04.2021 судом було відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Дніпроазот" про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Верховним Судом по справі №640/1125/20 та задоволено клопотання Акціонерного товариства "Дніпроазот" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/31995/20; провадження у справі №904/1933/21 зупинено до набрання рішенням у справі № 640/31995/20 законної сили.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 63090/21 від 30.12.2021), в якому він просить суд поновити провадження у справі № 904/1933/21, посилаючись на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/31995/20 від 30.11.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2021 - без змін.

Відповідно до приписів статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною 2 статті 181 Господарського процесуального кодексу України дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі усунуто, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі №904/1933/21 та призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Керуючись статтями 12, 121, 177, 181, 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі № 904/1933/21.

2. Справу призначити до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 01.02.22 р. о 12:00год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-207 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

3. Викликати представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

4. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 10.01.2022 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний - 10.01.2022.

Суддя Ю.В. Фещенко