РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/16809/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор" (м. Болехів)

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (м. Київ)

про стягнення 64.940,43 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Декор" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 64.940,43 грн, з яких: 61.775,52 грн страхового відшкодування, 3.164,91 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 078017/012/200001207 від 12.11.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.21. позовну заяву залишено без руху, встановлено строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

28.10.21. від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.21. відкрито провадження у справі №910/16809/21, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам господарського процесу строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження в даній справі направлено на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вручено 08.11.21. відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/16809/21.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.11.20. між позивачем (Страхувальник) та відповідачем (Страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 078017/012/200001207 (далі - Договір), відповідно до якого застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 9.3. Договору страховим випадком є, зокрема, зіткнення з тваринами.

Розмір страхової суми за Договором складає 927 373,00 грн, франшиза - 0,00 грн (п. п. 10.3., 13.1. Договору).

Строк дії договору згідно з п. п. 12.3., 17.1. - до 12.11.21.

10.03.21. на 250 км автомобільної дороги Київ-Чоп водій застрахованого автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який керував цим транспортним засобом на законних підставах, здійснив наїзд на тварину.

У результаті зазначеної ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 61.775,52 грн, відповідно до рахунку СТО - ТОВ "Альянс Преміум" № Сч00007088 від 15.03.21.

Листом № 63 від 16.04.21. відповідач повідомив Страхувальника про необхідність надання погодження вигодонабувача (ПАТ "Кредобанк") на перерахування суми відшкодування на рахунок СТО, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Листом від 15.06.21 № 163-20383/21 ПАТ "Кредобанк" погодило перерахування коштів у розмірі 61.775,52 грн безпосередньо на рахунок СТО.

Відповідач листом № 7611/21 від 25.08.21. повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із залишенням водієм місця ДТП, відповідно до п. 22.1.8. Договору.

Позивач із вказаним рішенням Страховика не погодився, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до позовної заяви Страхувальник зазначає, що водій автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , після вчинення ДТП зупинився, повідомив про подію страхову компанію та поліцію, після чого з`їхав на узбіччя, з метою уникнення створення аварійних ситуацій для інших учасників дорожнього руху.

Співробітниками поліції, які прибули на місце ДТП, було складено на водія застрахованого транспортного засобу протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та за ст. 122-4 КУпАП (залишення місця ДТП).

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 07.04.21. у справі № 563/282/21 встановлено відсутність у діях водія застрахованого ТЗ - ОСОБА_1 , вини та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим адміністративну справу відносно останнього закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Судом встановлено, що позивач в установлені Договором строки звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та подав всі визначені Договором Документи для прийняття відповідачем рішення про підтверджують настання страхового випадку.

У статті 991 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про страхування" визначено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Згідно з п. 22.1.8. Договору підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є самовільне залишення місця події.

У той же час, постановою Корецького районного суду Рівненської області від 07.04.21. у справі № 563/282/21 встановлено відсутність вини в залишенні місця ДТП у діях водія застрахованого ТЗ - ОСОБА_1 . Зазначена обставина в силу ст. 75 ГПК України не потребує доказування.

Вказане спростовує висновки відповідача про наявність підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за даною ДТП.

Статтею 20 Закону України "Про страхування" визначено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 цього ж Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

За вказаних підстав судом встановлено відсутність правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування за страховою подією - ДТП, яка сталася 10.03.21. за участю застрахованого автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з п. 20.9. Договору розмір страхового відшкодування за пошкоджений ТЗ визначається виходячи з розміру розрахованого матеріального збитку (з урахуванням передбачених у цьому пункті обставин). Вартість матеріального збитку встановлюється згідно з рахунком СТО (п. 16. Договору).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено наявність обов`язку відповідача виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 61.775,52 грн за страховим випадком, що стався 10.03.21. за участю автомобіля BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім суми страхового відшкодування позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3.164,91 грн, нараховану в період з 18.06.21. по 12.10.21.

Згідно з п. 20.5. Договору Страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з моменту отримання останнього документа згідно з умовами Договору. Строк виплати складає 10 робочих днів після прийняття відповідного рішення.

Пунктом 19.1.3. Договору передбачено, що Страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 560 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За ст. 610 цього ж Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дати отримання відповідачем листа ПАТ "Кредобанк" від 15.06.21. №163-20383/21 про погодження виплати страхового відшкодування на рахунок СТО, відтак період прострочення виконання Страховиком зобов`язань з перерахування грошових кошів слід обраховувати з 26.08.21. - дня, наступного за датою прийняття рішення про відмову у виплаті відшкодування (лист № 7611/21 від 25.08.21.).

За розрахунком суду, виконаним за період прострочення: з 26.08.21. по 12.10.21. (кінцева дата розрахунку, визначена позивачем), сума пені за невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати страхового відшкодування в розмірі 61.775,00 грн, складає 1.355,68 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача 61.775,52 грн страхового відшкодування та 1.355,68 грн. пені. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача 4.000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано Угоду про надання правової допомоги № 10/082021г від 10.08.21., укладену між позивачем та адвокатом Костівом І.Я., акт виконаних робіт від 04.10.21. за вказаною Угодою на суму 4.000,00 грн, ордер від 12.10.21. серії АТ № 1015509, та платіжне доручення № 299 від 07.10.21. на суму 4.000,00 грн.

Із вказаних документів вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4.000,00 грн є підтвердженими.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2.206,76 грн та витрати на професійну правову допомогу в сумі 3 888,56 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, б. 40; ідентифікаційний код 20602681) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор" (77202, Івано-Франківська обл., місто Болехів, вулиця Данила Галицького, будинок 191; ідентифікаційний код 30894820) 61.775 (шістдесят одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять) грн 52 коп. страхового відшкодування, 1.355 (одну тисячу триста п`ятдесят п`ять) грн 68 коп. пені, 3 888 (три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 56 коп. витрат на професійну правову допомогу та 2.206 (дві тисячі двісті шість) грн 76 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко