ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
17.01.2022 Справа № 905/1977/21 (905/100/22)
про стягнення 135.999,15 грн.
суддя Величко Н.В.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.12.2021 відкрито провадження у справі №905/1977/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів - до 27.05.2022; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Курбанова Назім Вахід-Огли; встановлено дату попереднього засідання суду на 15.02.2022.
12.01.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "БУР ЛІЗИНГ" надійшла позовна заява б/н від 30.12.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" боргу у розмірі 135.999,15 грн., з яких: основна заборгованість у сумі 119.905,60 грн., пеня - 16.093,55 грн., крім того, судові витрати по сплаті судового збору розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №9316-ДУ-УМТС-Т від 06.11.2020.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.01.2022 матеріалам присвоєно номер справи 905/1977/21 (905/100/22) та передано судді Величко Н.В.
Розглянувши матеріали позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку що подані матеріали відносяться до юрисдикції та підсудні господарського суду, але є не достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду.
Пунктом 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Згідно ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Як вбачається з матеріалів, поданих на розгляд суду, заявником долучено копії договору №9316-ДУ-УМТС-Т від 06.11.2020 з додатком №1 та специфікацією від 09.11.2020 до нього на російській мові без офіційного перекладу на українську мову, посвідченого нотаріусом.
Суд зазначає, що статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
Приписами ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.
Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.
Так, ч. 3, ч. 4 ст. 10 ГПК України передбачено, що суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", що набрав чинності 16.07.2019, встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.
Відтак, ч. 8 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" передбачено, що українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.
Частиною 1, частиною 6 ст. 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.
Згідно з ст. 79 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.
Відповідно до пункту 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 ГПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд зауважує, що докази надані до заяви повинні бути подані державною (українською) мовою.
Отже, заявник мав подати до суду прошитий та засвідчений нотаріально офіційний переклад на українську мову договору №9316-ДУ-УМТС-Т від 06.11.2020 з додатком №1 та специфікацією від 09.11.2020 до нього (складені на іноземній мові).
Відповідно до частини першої та другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на те, що позивачем не дотримано вимог ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи, що приписи ст.174 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд залишає позовну заяву без руху з встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Керуючись, ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БУР ЛІЗИНГ" б/н від 30.12.2021 - залишити без руху.
2. Встановити десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до канцелярії суду:
- прошитий та засвідчений нотаріально офіційний переклад на українську мову договору №9316-ДУ-УМТС-Т від 06.11.2020 з додатком №1 та специфікацією від 09.11.2020 до нього (складені на іноземній мові).
3. Роз`яснити позивачу, що у разі усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
4. Ухвала набрала законної сили 17.01.2022 і оскарженню не підлягає.
Суддя Н.В. Величко