ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 року м. Дніпро Справа № 904/8573/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.,

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 (суддя Крижний О.М.) у справі № 904/8573/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Харків

до відповідача-1 - ОСОБА_2 , м. Харків

відповідача-2 - ОСОБА_3 , м. Харків

відповідача-3 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс», м. Дніпро

про визнання недійсним договору відчуження частки у статутному капіталі підприємства; здійснення поділу 50% статутного капіталу; витребування частки у статутному капіталі, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 позовну заяву у справі № 904/8573/21 повернуто позивачеві без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована порушенням правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Місцевий господарський суд зазначив, що позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, з посиланням на положення статті 60 Сімейного кодексу України є спором, який випливає з сімейних правовідносин і не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд повернув позовну заяву у справі № 904/8573/21 без розгляду на підставі положень пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 у справі № 904/8573/21, матеріали справи направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду по суті спору.

Скаржник зазначає, що спір у даній справі стосується законності відчуження відповідачем частки у статутному капіталі товариства, яка належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності подружжя, тому спірні правовідносини за своєю правовою природою відносяться до корпоративних спорів і підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Обґрунтовуючи свою позицію, скаржник посилається на положення пункту 4 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

На думку скаржника, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що вимога одного з подружжя про поділ статутного капіталу товариства не підлягає розгляду господарськими судами, оскільки право позивача на звернення до суду з даною вимогою обґрунтовується наявністю у нього права на частку в статутному капіталі на підставі положень статті 60 Сімейного кодексу України. Тобто в даному випадку мають місце корпоративні правовідносини в аспекті сімейних.

Скаржник зазначає, що посилаючись на порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, місцевий господарський суд не врахував положення частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі не надали відзив на апеляційну скаргу.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.12.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 у справі № 904/8573/21.

Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснити в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс» з позовом, в якому просить:

- визнати недійсним договір відчуження частки у розмірі 50% вартістю 3000,0 грн у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс» за рішенням учасника ОСОБА_2 ;

- здійснити поділ статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс» 50% якого становлять 3000,00 грн в рівних частках між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнавши за ОСОБА_1 право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс» у розмірі 25%;

- витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс» в розмірі 25% вартістю 1500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 відчужив частку у статутному капіталі у розмірі 50% Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю-Мікс», придбану перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , без згоди дружини ОСОБА_1 , відразу після подання позивачем позову про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 позовну заяву у справі № 904/8573/21 повернуто позивачеві без розгляду на підставі положень пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, через порушення правил об`єднання позовних вимог.

6. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції погоджується з ухвалою суду.

Місцевий господарський суд повернув без розгляду позовну заяву, через наявність у ній вимог про здійснення поділу спільної сумісної власності, заявлених на підставі положень статті 60 Сімейного кодексу України, оскільки в даній частині спір виник з сімейних відносин, який не підлягає вирішенню господарським судом.

Апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим застосування місцевим господарським судом пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України у даній справі з огляду на наступне.

З моменту внесення коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, і лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 Цивільного кодексу України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

У разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям.

Тобто внесення до статутного капіталу юридичної особи спільних коштів подружжя має наслідком виникнення відповідних корпоративних прав лише у того з подружжя, хто є учасником (акціонером, членом) такої юридичної особи, і саме він має право звернутися до господарського суду за захистом корпоративного права в разі його порушення.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2020 у справі № 909/52/19.

Водночас зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, крім іншого, обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на порушення корпоративних прав позивача у статутному капіталі товариства та, як наслідок, порушення її прав саме як співвласника відповідного до положень статті 60 Сімейного кодексу України, що передбачає право спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям у період шлюбу. Отже, спір за позовними вимогами в цій частині не підлягає вирішенню господарським судом.

Таким чином, позов ОСОБА_1 містить позовні вимоги з порушенням правил їх об`єднання, оскільки спір за позовними вимогами щодо порушення прав одного із подружжя, саме як співвласника майна (стаття 60 Сімейного кодексу України), не підлягає вирішенню господарським судом, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо необхідності застосування місцевим господарським судом положень частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства, з огляду на наступне.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/7186/19 вказала, що суд не має обов`язку постановляти ухвалу про залишення заяви без руху і надавати позивачу строк для усунення недоліків, оскільки відповідно до частини одинадцятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України у переліку вимог, недодержання яких є підставою залишення заяви без руху, відсутнє посилання на статтю 173 цього Кодексу.

Верховний Суд звернув увагу, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено порушення правил об`єднання позовних вимог як підстави для залишення позовної заяви без руху та встановлення позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Також у зазначеній постанові Об`єднана палата Верховного Суду погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що положення статті 173 Господарського процесуального кодексу України встановлюють саме право, а не обов`язок суду на роз`єднання позовних вимог.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 у справі № 904/8573/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 у справі № 904/8573/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.01.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд