20.01.2022Справа № 910/9141/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Одинцові О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" про винесення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" до Міністерства оборони України про стягнення 5 000 000,00 грн., за участю представників позивача - Маласая О.О., відповідача - Кузьменка С.О., Овчинникова О.В., Кияниці Р.В.,
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" 4 900 000 (чотири мільйони дев`ятсот тисяч) грн. основного боргу, 100 000 (сто тисяч) грн. інфляційних втрат, 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. судового збору.

29.12.2021 року до загального відділу діловодства суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій заявник просив суд стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 896 214 грн., понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 75 000 грн. та витрати на проведення економічної експертизи у розмірі 25 000 грн.

20.01.2022 року відповідач подав суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 896 214 грн. позивач надав договір про надання правової допомоги № 436/19 від 10.04.2019 року з додатками та додатковими угодами до нього, детальний опис робіт виконаних адвокатом, акт про виконання договору про надання правової допомоги від 23.12.2021 року.

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі на зазначені ним суми.

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії"(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача у розмірі 20 000 грн.

Заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в іншій частині не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.

Тому в іншій частині заяви слід відмовити.

Вимоги заяви в частині покладення на відповідача понесених позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 75 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вказане питання було вирішене судом та рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 року ці витрати стягнуті з відповідача на користь позивача.

Заявлені вимоги в частині витрат на проведення економічної експертизи у розмірі 25 000 грн. задоволенню також не підлягають, оскільки вказаної експертизи судом не призначалось для вирішення поставлених експерту питань, пов`язаних з підтвердженням розміру простроченої заборгованості та інфляційних збитків, не було необхідності у спеціальних знаннях, тому потреба у проведенні такої експертизи була відсутня.

Оскільки в рішенні не було вирішено питання щодо розподілу витрат на надання правничої допомоги, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі №910/9141/21.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортеця-Ост" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33-Д, код 33447509) 20 000 (двадцять тисяч) грн. витрат на надання правничої допомоги.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя С.О.Чебикіна