Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022Справа № 910/14950/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан"

про стягнення 11 291, 90 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС", позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (далі - ТДВ "СК "Гардіан", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 11 291, 90 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась у місті Одесі, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 9 913,09 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СГ "ТАС" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яку ТДВ "СК "Гардіан" не сплатило.

У позові ПрАТ "СГ "ТАС" просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 9 913,09 грн., пеню у сумі 692,02 грн., інфляційні втрати у сумі 505,10 грн. та 3 % річних у сумі 181,69 грн., що разом становить 11 291, 90 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.09.2021 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти заявленого позову заперечив, зазначив, що сума страхового відшкодування має бути визначена з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Виходячи з такого критерію, відповідач вже сплатив суму страхового відшкодування на користь потерпілої особи - ОСОБА_1 у сумі 5 898,71 грн., а тому підстав для повторної сплати позивачу суми страхового відшкодування немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Указаний відзив був прийнятий судом до розгляду, як такий, що поданий у строки, визначені ст. 165 ГПК України.

Розглянувши заяви сторін по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу FO № 00726279 від 09.06.2020, укладеного ПрАТ "СГ "ТАС" з ОСОБА_1 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.09.2020 у місті Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , та автомобіля "Богдан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 у справі № 947/29213/20 за фактом вказаної ДТП водій ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно ремонтної калькуляції № 20882_13 від 21.09.2020, наявної в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Форд", державний номер НОМЕР_1 , склала 9 913,09 грн.

Позивач 28.09.2020, на підставі заяви потерпілої особи, вказаної ремонтної калькуляції та страхового акту № 21547/13/920 від 24.09.2020, відшкодував страхувальнику ( ОСОБА_1 ) матеріальний збиток у сумі 9 913,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 127121 від 28.09.2020.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Богдан", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ "СК "Гардіан" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/004298032.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СГ "ТАС"), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, як особа, що здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, 26.10.2020 звернувся до страховика винної особи - ТДВ "СК "Гардіан" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 9 913,09 грн. Проте, вказана заява була залишена відповідачем без задоволення.

Водночас, судом встановлено, що 10.10.2020 потерпіла особа ( ОСОБА_1 ) звернулась також до ТДВ "СК "Гардіан" (страховика винної особи, відповідача) із заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої відповідач сплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 5 898,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3520 від 28.10.2020.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 991 ЦК України одержання повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Отже, оскільки на момент здійснення відповідачем виплати потерпілій особі страхового відшкодування у сумі 5 898,71 грн. (платіжне доручення № 3520 від 28.10.2020) вже існували обставини, які є підставою для відмови ТДВ "СК "Гардіан" у виплаті суми страхового відшкодування ОСОБА_1 , а саме - сплата позивачем платіжним дорученням № 127121 від 28.09.2020 страхового відшкодування у сумі 9 913,09 грн., суд приходить до висновку, що виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 на суму 5 898,71 грн. відповідач здійснив на власний ризик, без з`ясування факту наявності обставин, які є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. При цьому відповідач не позбавлений права звернутись до ОСОБА_1 з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів страхового відшкодування.

На підставі викладеного, враховуючи, що виплата відповідачем страхового відшкодування потерпілій особі відбулась не в порядку, визначеному законом, у позивача виникло право вимоги на стягнення страхового відшкодування із відповідача, сплаченого потерпілій особі.

Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Отже, застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля у даному випадку є обов`язковим.

Водночас, судом встановлено, що позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування без урахування коефіцієнту зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Форд", у сумі 9 913,09 грн., що була визначена ремонтною калькуляцією № 20882_13 від 21.09.2020.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт.

Позивачем зазначених документів (доказів) суду не надано, однак, у справі наявний аварійний сертифікат № 00-D/77/0 від 13.10.2020, складений на замовлення відповідача аварійним комісаром ОСОБА_3 , яким встановлений розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля у сумі 5 898,71 грн. без ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у розмірі 0,558 %.

Зазначений сертифікат суд вважає належним доказом визначення вартості спричиненого збитку потерпілій особі у ДТП, враховуючи таке.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійни комісари чи експерти.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» аварійні комісари - це особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи

Згідно з п. 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998 (далі - Типове положення), аварійний комісар - це особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Національним банком.

Згідно з п. 16 Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Кваліфікація виконавця аварійного сертифікату № 00-D/77/0 від 13.10.2020 підтверджується свідоцтвом аварійного комісара ОСОБА_3 № 1631 від 10.12.2010 та кваліфікаційним свідоцтвом від 10.12.2010.

Отже, наданий відповідачем аварійний сертифікат № 00-D/77/0 від 13.10.2020, складений аварійним комісаром Видутою Д. Ю., суд вважає належним та вірогідним доказом у справі, за допомогою якого можна встановити вартість відновлювального ремонту автомобіля "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Щодо акту (протоколу) огляду ТДВ "СК "Гардіан" транспортного засобу від 06.10.2020, у якому не вказано про пошкодження лівих дверей автомобіля "Форд", про що зазначав представник позивача у відповіді на відзив, суд приймає до уваги той факт, що огляд пошкодженого автомобіля був проведений представником позивача, який не мав відповідної кваліфікації на визначення наслідків ДТП та розміру матеріальної шкоди, в той час, як аварійним комісаром таких пошкоджень (лівих дверей) встановлено не було, у зв`язку з чим суд відхиляє посилання на акт огляду позивача.

Отже, судом враховано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц.

За таких обставин суд дійшов висновку, що реальний розмір збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, які має відшкодувати ТДВ "СК "Гардіан" складає 5 898,71 грн. без ПДВ.

Крім того, суд враховує, що статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АР/004298032 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником за шкоду майну становить 130 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу з урахуванням франшизи становить 5 898,71 грн. Отже, позовні вимоги ПрАТ "СГ "ТАС" в частині стягнення страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, а саме - на суму 5 898,71 грн.

Крім страхового відшкодування, ПрАТ "СГ "ТАС" нарахувало відповідачу пеню в сумі 692,02 грн. за прострочення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Із наведених приписів закону вбачається обов`язок страховика сплатити в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика пеню на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Провівши власний розрахунок неустойки на підставі наведених приписів закону, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 411,78 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, виходячи із суми страхового відшкодування, на яку здійснюється вказане нарахування.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 505,10 грн. та 3 % річних у сумі 181,69 грн.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки за змістом ст. 993 ЦК України зобов`язання відповідача зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим; грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі. Грошове зобов`язання у деліктних правовідносинах не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання з відшкодування шкоди.

Виходячи з цього, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення страхового відшкодування, враховуючи інфляційні втрати та 3 % річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 300,55 грн. та 3 % річних у сумі 108,12 грн., тобто у менших сумах, ніж заявлено позивачем, враховуючи суму страхового відшкодування, що підлягає сплаті.

Отже, позов ПрАТ "СГ "ТАС" суд задовольняє частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" про стягнення 11 291, 90 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96, ідентифікаційний код 35417298) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування у сумі 5 898 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 71 коп., пеню у сумі 411 (чотириста одинадцять) грн. 78 коп., інфляційні втрати у сумі 300 (триста) грн. 55 коп., 3 % річних у сумі 108 (сто вісім) грн. 12 коп. та судовий збір у сумі 1 350 (одна тисяча триста п`ятдесят) грн. 75 коп.

У решті вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 18 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.