ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/911/21

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут", м.Ужгород,

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Виноградів,

про стягнення 6 349,32 грн

Секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

За участю представників сторін: не викликались

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 6349,32 грн, з яких 5152,78 грн - основна сума заборгованості, 782,60 грн - інфляційні втрати та 413,95 грн - 3 % річних.

Ухвалою від 11.11.2021 суд звернувся до Центру надання адміністративних послуг Виноградівської міської ради із запитом щодо надання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На електронну адресу суду 16.11.2021 надійшов лист від Виноградівської міської ради Закарпатської області від 15.11.2021 №02-21/4005, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 17.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, хоча був належним чином повідомлений шляхом скерування ухвали суду про відкриття провадження за місцем його реєстрації, що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

І. Позиція позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" є учасником ринку електричної енергії, який здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

З огляду на фактичне споживання електричної енергії на об`єкті "Пилорама" за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградово, вул. Партизанська, б/н , оплати рахунку виставленого постачальником універсальних, послуг, ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» згідно з умовами публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладеним щляхом приєднання.

Відповідачу по факту споживання електричної енергії були виставлені рахунки на оплату спожитої електричної енергії за січень 2019 року у сумі 2 466,24 грн та за лютий 2019 року у сумі 2 686,54 грн.

ОСОБА_1 у встановлені договором строки, оплату за спожиту електричну енергію у повному обсязі не здійснив, внаслідок чого позивач просить стягнути з нього суму основної заборгованості у розмірі 5 152,78 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 782,60 грн та 3 % річних у розмірі 413,95 грн.

II. Позиція відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

Як вбачається із листа Виноградівської міської ради Закарпатської області від 15.11.2021 №02-21/4005 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про відкриття провадження у справі від 17.11.2021 року була скерована на вищезазначену адресу відповідача та отримана останнім 23.11.2021 року, що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, відтак суд, керуючись нормами-принципами та завданнями ГПК України, виходить з того, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, за правилами, визначеними нормою статті 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Але, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті. Отже, суд виходить з того, що відповідач не заперечує проти дійсності обставин, що викладені у позовній заяві та підтверджені відповідними доказами.

III. Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» як постачальник універсальних послуг, з 01.01.2019 здійснювало постачання електричної енергії ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю на об`єкт «Пилорама», який розташований за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградово, вул. Партизанська, б/н .

Згідно з ч. 4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється Постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному вебсайті.

Відповідно до п. 1.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір), цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього договору згідно з заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Згідно п. 2.1. Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору, Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (п.5.10. Договору).

Положеннями п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг/акцептування договору є вчинення, споживачам будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно листа Виробничого підрозділу «Львівське регіональне відділення» «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» №ЕЕЦ-17/2284 від 17.06.2021, угода №070541 від 26.12.2016 на постачання електричної енергії ФОП Маринич В.І. за адресою: Закарпатська обл., м. Виноградово, вул. Партизанська, б/н , була дійсна до 13.06.2019, розподіл електричної енергії здійснювався на підставі заяви-приєднання до умов договору споживача.

За спожиту у січні 2019 року електричну енергію відповідачеві було виставлено рахунок ПЕЕ №312070541/1/1 від 31.01.2019 на суму 2 466,24 грн.

За спожиту у лютому 2019 року електричну енергію відповідачеві було виставлено рахунок ПЕЕ №312070541/2/1 від 28.02.2019 на суму 2 586,54 грн.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду справи, діяльність ОСОБА_1, як фізичної особи - підприємця є припиненою з 18.02.2021.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 23.07.2020 в рамках справи №177/1858/19, провадження №61-7301св20 прийняв постанову, в якій виклав правову позицію про те, що припинення статусу ФОП не перешкоджає розгляду справи за правилами господарського судочинства, якщо спір виник саме в рамках підприємницької діяльності суб`єктів господарювання.

Згідно положень ст. ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, ст. ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізична особа - підприємець (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 та від 26.06.2019 року у справі №760/13915/18 зазначено, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Отже, суд доходить висновку про те, що припинення підприємницької діяльності ФОП до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, якщо спірні правовідносини виникли саме щодо виконання договору, укладеного між суб`єктами господарської діяльності.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч. 4 ст. 63 3акону України "Про ринок електричної енергії"' постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до абз. 13 п.1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. п. 1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники, мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. п. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (п. 4.19 ПРРЕЕ).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав ОСОБА_1 послуги з постачання електричної енергії на суму 5 152,78 грн, який в свою чергу не виконав зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість на зазначену вище суму.

Порушення договірних зобов`язань є підставою для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано до матеріалів справи розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 413,95 грн - 3 % річних та 782,60 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 6 349,32 грн заборгованості за спожиту електричну енергію.

IV. Розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення №15928 від 07.07.2021 позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача слід покласти 2270,00 грн витрат на оплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 165, 236, 238, 241, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" (, пл.Жупанатська, 18 м.Ужгород Закарпатської області, 88000) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 349,32 грн (шість тисяч триста сорок дев`ять гривень 32 копійок), з яких 5 152,78 грн- основна сума заборгованості, 782,60 грн - інфляційні втрати та 413,95 грн - 3 % річних, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2022.

Суддя П.Д. Пригуза