СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Харків Справа № 922/2857/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, м. Первомайськ (вх.№ 3086 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021, ухвалене суддею Присяжнюк О.О. в приміщенні господарського суду Харківської області (повне рішення складено 15.09.2021) у справі № 922/2857/21

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016", м. Первомайськ

до Харківського державного університету харчування та торгівлі, м. Харків

простягнення 14208,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016" звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Харківського державного університету харчування та торгівлі, в якій просить суд

Стягнути з Харківського державного університету харчування торгівлі, код ЄДРПОУ 01566330, на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, заборгованість з оплати витрат за утримання багатоквартирного будинку № 2в по вулиці Леоніда Федорова, місто Первомайськ, Миколаївської області за період з вересня 2016 року по червень 2021 року в розмірі 8 341,40 грн. , в тому числі, інфляційні втрати у розмірі 4 658,66 грн. та три відсотки річних в розмірі 1 208,40 грн.

Позов обґрунтовано,зокрема, з тих підстав, що позивач -Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність- 2016 з 2016 року забезпечує утримання багатоквартирного будинку за адресою: Миколаївська область, місто Первомайськ, вулиця Леоніда Федорова, 2в, де розташована квартира № 14, власником якої є відповідач-Харківський державний університет харчування та торгівлі, у якого як у співласника цього багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 ЦКУ та частини 2 статті 7 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку виник обов`язок приймати участь у витратах з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, яке належить йому разом з іншими співвласниками будинку на праві спільної сумісної власності.Розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території встановлено рішеннями загальних зборів ОСББ Незалежність- 2016, оформлених протоколами від 21.08.2016, від 17.09.2017, від 29.12.2019.Проте відповідач, який споживає результат належного утримання будинку, затверджені Загальними зборами ОСББ внески та платежі ,нараховані за період вересень 2016 червень 2021 року на загальну суму в розмірі 8 341,40 грн., в тому числі, інфляційні втрати у розмірі 4 658,66 грн., три відсотки річних в розмірі 1 208,40 грн. не сплатив.

Рішенням господарського суду Харківській області від 15.09.2021 у справі № 922/2857/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.В обґрунтування відмови в позові суд послався на пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявив відповідач.

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016"подало на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи та неприйняття до уваги цілком обгрунтованих доводів позивача, якими підтверджено його позовні вимоги, а також неврахування позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зі спірного питання, просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на незастосування судом першої інстанцїї до спірних правовідносин положень статті 264 Цивільного кодексу України щодо переривання перебігу позовної давності за наявності умов для цього, а саме: вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним спірної суми боргу(зокрема ід 05.08.2020 № 01.-26/574) та подання позивачем 15.10.2019 до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області заяви про видачу судового наказу про стягнення спірної суми боргу, яка 17.10.2019 була передана до Дзержинського районного суду м. Харкова.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 11.10.2021, для розгляду справи №922/2857/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В..О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016, м. Первомайськ (вх.№ 3086 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021 у справі № 922/2857/21та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

29.10.21 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу(вх. № 12439) , в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.12.2021, у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О., для розгляду справи №922/2857/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., Пуль О.А., у зв`язку з чим відповідно до ч. 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи розпочався спочатку.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність- 2016 (далі - ОСББ) з 2016 року забезпечує утримання багатоквартирного будинку за адресою: Миколаївська область, місто Первомайськ, вулиця Леоніда Федорова, 2в, де розташована квартира № 14, власником якої є відповідач - Харківський державний університет харчування та торгівлі. Це підтверджується Інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна .

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати,зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Статею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону № 2866-ІІІ: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За статтею 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

За положеннями частини другої статті 382 Циільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VІІІ, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 вказаного Закону).

Абз. 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VІІІ визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Разом з тим, за змістом пунктів 1, 5 частини першої статті 7 указаного Закону, співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.

Аналогічні вимоги містять положення частини четвертої статті 319, статті 322 Цивільного кодексу України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції правомірно зазначив, що обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства зокрема, статті 322 ЦКУ та частини 2 статті 7 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III співвласник зобов`язаний: виконувати вимоги статуту об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право,зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, та звертатися до суду, в разі відмови співвласника від такої сплати

Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III передбачно, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Частиною 1 статті 12 Закону 417 передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають,зокрема витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

Частиною 2 статті 12 Закону 417 передбачено, що , витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Отже, витрати з утримання, здіснення реконструкції, реставрації, проведення поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна в будинку, та інші витрати, прередбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу загальних витрат, пов`язаних з управлінням багатоквартирним будинком, та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток (якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат) незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд України у постановах від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15), від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15) від 14.12.2017 у справі №910/582/17, від 22.05.2018 у справі №910/12065/17, від 22.02.2018р. у справі № 910/13182/17.

Відповідно до ст. 10 Закону 2866, вищим органом управління ОСББ є Загальні збори, до виключної компетенції яких належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Загальними зборами ОСББ Незалежність-2016 визначено що частка співвласника в утриманні будинку має вигляд внеску, який, в свою чергу, визначається як результат затвердженого Загальними зборами тарифу з розрахунку за 1 квадратний метр, помноженого на площу квартири (нежитлового приміщення), яка (е) належить співвласникові на праві приватної власності.

Так, відповідно до протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку № 2 від 21.08.2016р. встановлено розмір щомісячної суми внеску на утримання будинку та прибудинкової території, який складає 2,00 гривні за 1 квадратний метр.

Даний тариф згодом змінювався.

Відповідно до протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016 від 17.09.2017 з 01.10.2017 встановлено розмір щомісячної суми внеску на утримання будинку та прибудинкової території, який складає 3,00 гривні за 1 квадратний метр.

Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ Незалежність-2016 від 29.12.2019 вирішено, що починаючи з 01.01.2020 розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ Незалежність-2016 складе 4.00 грн. за 1 м кв.

Про прийняті Загальними зборами рішення співвласники будинку належним чином повідомлені у порядку, передбаченому Статутом ОСББ .

Рішення Загальних зборів відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників (частина 11 розділ III Статуту ОСББ).

Відповідно до статті 15 Закону 2866 до обов`язків співвласників, зокрема, належить виконання рішення статутних органів ОСББ, прийнятих у межах їхніх повноважень,

Згідно абзацу 9 статті 15 Закону 2866, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Така норма зафіксована й в абзаці 8 частини 2 розділу 5 Статуту об`єднання.

Відповідач, затверджені Загальними зборами ОСББ внески та платежі не сплачує,що соатннім не заперечується..

Нормою, закріпленої в абзаці 10 статті 16 Закону 2866 встановлено, що об`єднання має право здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Такий контроль покладено на правління ОСББ.

Статтею 10 Закону 2866 наголошено, що до компетенції правління об`єднання відноситься, зокрема, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством.

У 2017 році ОСББ Незалежність-2016 зверталося до Відповідача з пропозицією укласти договір та погасити заборгованість у відповідності до виставленого рахунку .

Натомість, на адресу об`єднання від Відповідача надійшла відповідь за № 01-40-02/1114 від 28.11.2017 року, в якому Відповідач повідомив, що оскільки структурний підрозділ Первомайського навчально-наукового пункту Харківського державного університету харчування та торгівлі ліквідовано, то вирішується питання передачі всього нерухомого майна боржника (в тому числі квартири АДРЕСА_1 ) до комунальної власності міста Первомайську

18.03.2018, приймаючи до уваги інформацію, викладену у вищевказаній відповіді, ОСББ Незалежність-2016, з метою контролю процедури передачі майна Відповідача та подальшого швидкого реагування для вирішення питання щодо стягнення заборгованості, звернулося до Відповідача з листом, в якому містилося прохання в найкоротші строки надати інформацію об єднанню про нового власника майна -квартири № 14.

Листом від 28.03.2018 № 01-40-02/232 з додатками, Відповідач звернувся до ОСББ Незалежність-2016, в якому повідомив, що питання передачі нерухомого державного майна, у тому числі квартири АДРЕСА_2 , на даний час знаходиться на розгляді майнової комісії Міністерства освіти і науки України .

Листом ОСББ до Відповідача від 06.04.2018 Відповідача попереджено, що у разі невиплати боргу Об`єднання звернеться до суду.

15.10.2019 р. до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява про видачу судового наказу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність 2016», про стягнення з Харківського державного університету харчування та торгівлі на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність 2016» суму боргу з оплати витрат з утримання багатоквартирного будинку № 2 в по вул. Леоніда Федорова в м. Первомайську та нарахованих на нього індексу інфляції у розмірі 6528 грн. 05 коп. та 3 % річних у розмірі 439 грн. 45 коп., а також суми витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна на паперовому носієві у розмірі 50 грн. 00 коп. , судового збору з урахуванням комісії у розмірі 199 грн. 10 коп.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.10.2019 року у справі № 484/4835/19, номер провадження 2 Н/484/374/19 передана справа № 484/4835/19 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність 2016» про видачу судового наказу про стягнення із Харківського державного університету харчування та торгівлі заборгованості з оплати витрат з утримання будинку та прибудинкової території разом з доданими до неї документами до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 у справі № 484/4835/19 відмовлено у видачі судового наказу за вказаною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність 2016» до Харківського державного університету харчування та торгівлі, у зв`язку з тим, що сторони у справі є суб`єктами господарювання, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідачем позивачу надіслано листа за № 01- 26/574 від 05.08.2020р. , в якому зазначено що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем і з метою погашенняи наявної заборгованості зі сплати членських внесків, на даний час розглядається питання щодо можливості передання квартири в оренду.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність 2016» листом від 17.03.2021 вих. № 112 звернулось до відповідача з претензією щодо сплати боргу зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку за період з січня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі 7595,80 грн. та нарахованих на нього інфляційних втрат в розмірі 4306,82 грн. та 3% річних в розмірі 1025,12 грн.

За результатами розгляду претензії, в межах законодавчого строку для її розгляду, Відповідачем складено відповідь від 05.04.2021р. за № 01-26/324 (ОСББ отримано 15.04.2021р.). Згідно відповіді Відповідач зазначає, що претензію розглянуто та відхилено з підстав недотримання вимог статті 257 ЦКУ, якої визначена загальна позовна давність.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідачем не виконано обов`язок зі сплати суми щомісячних внесків як співвласника ОСББ «Незалежність -2016», нарахованої за період з вересня 2016 року по червень 2021 року в розмірі 8341,40 грн., стягнення якої разом з нарахованими на неї на підставі ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу Ураїни інфляційними в сумі 4 658,66 грн. та 3% річних в сумі 1208,40 грн. є предметом позову у даній справі.

Разом з тим, відповідачем у відзиві на позов було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Незалежність-2016" .

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Як було зазначено вище, позивачем до стягнення заявлено заборгованість зі сплати щомісячних платежів у вигляді внесків за період з вересня 2016 року по червень 2021 року.

З урахуванням заявленої позовної давності та дати подання позовної заяви до суду першої інстанції у липні 2021 року задоволенню підлягають позовні вимоги в межах зазначеного строку, а саме в частині стягнення заборгованості за період з липня 2018 роу по по червень 2021 року в сумі 5871,60 грн. та нарахованих на неї 3% річних в розмірі 252,70 грн. та інфляційних втрат в розмірі 655,18 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити за пропуском позовної давності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції всупереч положень норм матеріального права, якими встановлено загальну позовну давність та правила її обчислення, застосував її до частини вимог позивача, що подана в межах цього строку та безпідставно відмовив в їх задоволенні за пропуском такого строку, а саме щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку за період з липня 2018 року по червень 2021 року в сумі 5871,60 грн. та нарахованих на неї 3% річних в розмірі 252,70 грн. та інфляційних втрат в розмірі 655,18 грн. , у зв`язку з чим оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні зазначених вимог підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позову, а в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог за пропуском позовної давності підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неврахування судом першої інстанції обставин ,які свідчать про переривання позовної давності, зважаючи на наступне.

Згідно зі статтею 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи не вбачається обставин, з якими стаття 264 Цивільного кодексу України пов`язує переривання перебігу позовної давності.

Зокрема не вбачається здійснення відповідачем дій з визнання спірного боргу.

Виходячи з і змісту статті 264 Цивільного кодексу України , у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

В листі відповідача № 01- 26/574 від 05.08.2020р. , на який позивач посилається як на доказ визнання спірної суми боргу не міститься відомостей щодо такого визнання, оскільки в цьому листі відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем і з метою погашення наявної заборгованості зі сплати членських внесків, розглядається питання щодо можливості передання квартири в оренду, не зазначивши щодо яких внесків , на яку суму та за який період у нього наявна заборгованість.

Зазначений лист не є відповіддю на претензію чи вимогу позивача щодо сплати спірної суми боргу, оскільки про це не зазначено в його тексті та відповідний реквізит листа «на № _____від__________» не заповнено.

До того ж лист складено 05.08.2020-станом на дату, на яку позовна давність щодо частини вимог про стягнення спірної суми боргу з вересня 2016 року по 05 серпня 2017 року вже пройшла.

Разом з тим, як зазначено вище, за результатами розгляду претензії, в межах законодавчого строку для її розгляду, Відповідачем складено відповідь від 05.04.2021р. за № 01-26/324 (ОСББ отримано 15.04.2021р.), згідно з якою відповідачем відхилено претензію з підстав недотримання вимог статті 257 Цивільного кодексу , якої визначена загальна позовна давність.

Також є безпідставними доводи позивача, що подання ним 15.10.2019 до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області заяви про видачу судового наказу про стягнення спірної суми боргу, перериває позовну давність, зважаючи на наступне

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 викладено висновок, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі N 903/509/17).Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 663/2070/15-ц).

При цьому в цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі N 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі N 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч.1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2021 у справі № 922/2857/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на утримання багатоквартирного будинку за період з липня 2018 року по червень 2021 року в сумі 5871,60 грн. та нарахованих на неї 3% річних в розмірі 252,70 грн. та інфляційних втрат в розмірі 655,18 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, в частині розподілу судових витрат змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського державного університету харчування та торгівлі (61051, м. Харків, вул. Клочківська, 333,) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016 (55210, Миколаївська область , м. Первомайськ, вул. Леоніда Федорова, 2 в , , р/р НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» , МФО 326461) витрати на утримання багатоквартирного будинку за період з липня 2018 року по червень 2021 року в сумі 5871,60 грн., 3% річних в розмірі 252,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 655,18 грн., 1083 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити".

Стягнути з Харківського державного університету харчування та торгівлі (61051, м. Харків, вул. Клочківська, 333,) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Незалежність-2016 (55210, Миколаївська область , м. Первомайськ, вул. Леоніда Федорова, 2 в, , р/р НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» , МФО 326461) 1624,20 грн. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль