УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

10.01.2022Справа № 910/21997/21

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву № 10.60-41-10650ВИХ-21 від 30.12.2021 року "Про вжиття заходів забезпечення позову" Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва

у справі № 910/21997/21

за позовом Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Києво-Святошинської районної ради Київської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ліан»

3. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яна Володимирівна

про витребування земельних ділянок та скасування рішень про державну реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 10.60-41-10651ВИХ-21 від 30.12.2021 року до Києво-Святошинської районної ради Київської області (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб у судовому порядку:

- витребувати від Києво-Святошинської районної ради Київської області на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва;

- витребувати від Києво-Святошинської районної ради Київської області на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.05.2021 № 58378743 та здійснену на його підставі державну реєстрацію права власності територіальної громади сіл, селищ, міст в особі Києво-Святошинської районної ради Київської області на земельну ділянку площею 0,0336 га, кадастровий номер :75:212:0001, яка знаходиться за адресою: вул. Львівська, 72 у Святошинському районі м. Києва;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.05.2021 № 58380509 та здійснену на його підставі державну реєстрацію права власності територіальної громади сіл, селищ, міст в особі Києво-Святошинської районної ради Київської області на земельну ділянку площею 0,3449 га, кадастровий номер :15:212:2001, яка знаходиться за адресою: вул. Львівська, 72 у Святошинському районі м. Києва.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Києво-Святошинською районною радою Київської області незаконно зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва. Спірні земельні ділянки розташовані на території міста Києва та належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, тому право власності на земельні ділянки, право розпорядження ними та право вирішення питання про передачу її у власність або користування Києво-Святошинській районній раді Київської області належить саме Київській міській раді як особі, яка діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади міста Києва. Недотримання відповідачем вимог земельного законодавства порушує інтереси держави та територіальної громади міста Києва, яка незаконно позбавлена права власності на земельні ділянки. Таким чином, рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав Києво-Святошинської районної ради Київської області на спірні земельні ділянки є незаконними та підлягають скасуванню, а земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва підлягають витребуванню у Києво-Святошинської районної ради Київської області на користь Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/21997/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2022 року та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ліан» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яну Володимирівну.

Разом з позовною заявою Першим заступником керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва подано заяву № 10.60-41-10650ВИХ-21 від 30.12.2021 року "Про вжиття заходів забезпечення позову", в якій заявник просить суд:

- накласти арешт на земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва;

- заборонити Києво-Святошинській районній раді Київської області та будь-яким іншим особам, якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на спірних земельних ділянках, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення, а також заборонити здійснювати будь-які дії із земельними ділянками площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва.

Розглянувши заяву № 10.60-41-10650ВИХ-21 від 30.12.2021 року "Про вжиття заходів забезпечення позову" Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Подана заява обгрунтована тим, що 18.11.2020 року між Києво-Святошинською районною радою Київської області, Києво-Святошинським виробничим управлінням житлово-комунального господарства та ТОВ «Компанія Ліан» укладено Інвестиційний договір на будівництво та передачу частини функцій замовника № 1 на будівництво багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення на земельній ділянці по вул. Львівській, 72 у м. Києві.

Відповідно до п. 2.3. Інвестиційного договору Києво-Святошинська районна рада Київської області та Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства здійснює інвестування шляхом передачі ТОВ «Компанія Ліан» функції замовника будівництва, зокрема: оформлення у встановленому законом порядку прав на земельну ділянку за власником майнового комплексу типографії, надання дозволу на знесення у встановленому законом порядку існуючої будівлі по вул. Львівській, 72 у м. Києві, укладення та виконання договору про пайову участь Києво-Святошинської районної ради Київської області та Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, розробка проектної документації, укладення договорів на здійснення технічного та авторського нагляду, а також договору генерального підряду, а також надання будівельного майданчику (земельної ділянки за адресою: вул. Львівська, 72 у м. Києві) для будівництва об`єкту та виконання інших умов Інвестиційного договору.

Згідно з п. 4.2.10. Інвестиційного договору Києво-Святошинська районна рада Київської області та Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства зобов`язуються оформити у встановленому законом порядку права на земельну ділянку, не передавати права на земельну ділянку та проведення будівельних робіт будь-яким третім особам, не вчиняти жодних дій щодо обтяження зазначеної земельної ділянки будь-якими зобов`язаннями, окрім тих, які передбачені цим договором.

На підставі виданої Києво-Святошинським виробничим управлінням житлово-комунального господарства довіреності та заяви ТОВ «Компанія Ліан» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), право власності на земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва зареєструвало за Києво-Святошинською районною радою Київської області.

На твердження заявника, вказані реєстраційні дії спрямовані на виконання сторонами Інвестиційного договору своїх зобов`язань, кінцевим результатом чого є будівництво на вказаних земельних ділянках багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення. Тому у разі виконання сторонами частково або в повному обсязі зобов`язань за Інвестиційним договором від 18.11.2020 року та зведення на спірних земельних ділянках багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення територіальна громада міста Києва буде позбавлена можливості ефективного використання спірних земельних ділянок в інтересах територіальної громади, що призведе до необхідності звернення з позовами до суду про знесення збудованої будівлі.

Враховуючи, що на розгляд суду ставиться питання законності набуття права власності на земельні ділянки, на яких планується будівництво багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених інтересів держави в особі територіальної громади міста Києва.

На думку заявника, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

У той же час, за змістом частини 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На переконання суду, обрані Першим заступником керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва заходи забезпечення позову спрямовані на захист права власності територіальної громади міста Києва на земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва, тоді як забудова їх багатоповерховим житловим комплексом із приміщеннями комерційного призначення без волевиявлення власника не дозволить після їх повернення ефективно використовувати земельні ділянки для потреб громади міста Києва.

Надавши оцінку наведеним заявником обґрунтуванням, оцінивши надані заявником докази в підтвердження викладених у заяві обставин щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів сторін.

Наведене підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Оскільки судом встановлено обґрунтованість необхідності вжиття заходів забезпечення позову, між позовними вимогами, що пред`явлені Першим заступником керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва та обраним засобом забезпечення позову існує зв`язок, суд дійшов висновку, що обраний заявником захід забезпечення позову є розумним, обґрунтованим, адекватним та ефективним, спосіб забезпечення позову відповідає меті вжиття заходів щодо забезпечення позову, якою є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

За висновками суду, визначені заявником заходи забезпечення позову гарантуватимуть ефективний захист оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду.

При цьому суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

За змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, дослідивши матеріали та обставини справи в цілому, характер та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, а заходи забезпечення позову нерозривно пов`язані з предметом позову та спрямовані на запобігання можливим негативним наслідкам.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву № 10.60-41-10650ВИХ-21 від 30.12.2021 року "Про вжиття заходів забезпечення позову" Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у справі № 910/21997/21 - задовольнити.

2. Накласти арешт на земельні ділянки площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва.

3. Заборонити Києво-Святошинській районній раді Київської області (ідентифікаційний код 04054748, адреса: 03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12) та будь-яким іншим особам, якими укладено договори про здійснення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт на спірних земельних ділянках, вчиняти будь-які дії щодо проведення підготовчих, вишукувальних, будівельних та інших робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із приміщеннями комерційного призначення, а також заборонити здійснювати будь-які дії із земельними ділянками площею 0,3449 га (кадастровий номер :75:212:2001) та 0,0336 га (кадастровий номер :75:212:0001) по вул. Львівській, 72 у Святошинському районі м. Києва.

4. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 10.01.2022 року у справі № 910/21997/21 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 10.01.2022 року.

5. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду міста Києва від 10.01.2022 року у справі № 910/21997/21 до виконання становить три роки, тобто до 10.01.2025 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2022 року у справі № 910/21997/21 є Київська міська рада (ідентифікаційний код 22883141, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36).

7. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2022 року у справі № 910/21997/21 є Києво-Святошинська районна рада Київської області (ідентифікаційний код 04054748, адреса: 03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 10 січня 2022 року.

Суддя О.В. Котков