РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2022Справа № 910/17187/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», Київська область, місто Славутич

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК "Укрбудмонтаж"», м. Київ

про стягнення 10 390,58 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» (далі - ДСП «ЧАЕС»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК "Укрбудмонтаж"» (далі - ТзОВ «БК "Укрбудмонтаж"»/відповідач) про стягнення 10 390,58 грн, у тому числі: 8 975,22 грн - основного боргу, 594,38 грн - пені, 213,98 грн - 3% річних та 607,00 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про компенсацію витрат з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич» №033/К-20 від 20.02.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.10.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №290.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» (далі - підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК "Укрбудмонтаж"» (далі - платник) укладено договір № 033/К-20 про компенсацію витрат з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич», відповідно до якого платник компенсує підприємству витрати за проїзд працівників платника (працівник платника - людина, на яку платник отримав відповідну перепустку в зону відчуження) в 2020 році електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич».

В п. 1.2. договору сторони погодили, що в рамках цього договору сторони не надають одна одній послуги, не виконують роботи, не постачають продукцію.

Згідно п. 2.1. договору фактична сума витрат, яка підлягає компенсації у звітному місяці та за цим договором в цілому, визначається виходячи із кількості поїздок в електропоїздах кожним працівником платника на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич» в одну сторону, та суми витрат за одну поїздку, яка на дату укладання цього договору складає 29,03 грн з ПДВ в тому числі.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата платником компенсаційних витрат здійснюється на умові попередньої оплати, яку платник сплачує на розрахунковий рахунок підприємства, не пізніше, ніж за 5 днів до початку звітного місяця. Суму попередньої оплати платник вираховує самостійно, виходячи із кількості запланованих у звітному місяці поїздок та суми витрат за одну поїздку, вказану в п. 2.1. цього договору. Остаточні розрахунки між сторонами за звітний місяць здійснюються впродовж п`яти робочих днів, з дати отримання рахунку на сплату компенсаційних витрат. В разі неотримання рахунку на сплату компенсаційних витрат за звітний місяць, платник самостійно розраховує суму компенсації, та сплачує її до 15 числа, наступного за звітним.

В разі залишку коштів платника, сплачених попередньою оплатою, на кінець звітного періоду, сума залишку вказується в рахунку компенсаційних витрат і враховується як оплата наступних періодів або за письмовим зверненням платника повертається на його розрахунковий рахунок в разі розірвання цього договору або закінчення терміну його дії (п. 3.2. договору).

У відповідності до п. 4.1. та 4.2. договору протягом 5 робочих днів після закінчення звітного місяця платнику надається рахунок на сплату компенсаційних витрат. Рахунок на сплату компенсаційних витрат складається на підставі даних «Системи обліку пасажирів в електропоїздах та контроля доступу персоналу через КПП «Семиходи», та суми витрат, яку зазначено в п. 2.1. цього договору.

Відповідно до п. 5.2. договору за порушення строків оплати, передбачених п. 3.2. цього договору, платник сплачує на користь підприємства пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, суми інфляції та 3% річних.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 6.1. договору).

07.04.2020 між сторонами підписано додаткову угоду № 1, якою сторони погодили змінити п. 2.1. договору та викласти цей пункт в такій редакції: фактична сума витрат, яка підлягає компенсації у звітному місяці та за цим договором в цілому, визначається виходячи із кількості поїздок в електропоїздах кожним працівником платника на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич» в одну сторону, та суми витрат за одну поїздку, яка з 01.03.2020 складає 26,71 грн з ПДВ в тому числі.

У період з жовтня по грудень 2020 року включно відповідач на виконання умов цього договору повинен був компенсувати позивачу витрати з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич» на загальну суму 8 975,22 грн, що підтверджується виставленими позивачем рахунками на оплату № 20-52-4981 від 31.10.2020 на суму 3 525,98 грн, № 20-52-5375 від 30.11.2020 на суму 2 323,94 грн та № 20-52-6037 від 28.12.2020 на суму 3 125,30 грн.

Проте, ТзОВ «БК "Укрбудмонтаж"» взяті на себе зобов`язання за договором не виконало, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 8 975,22 грн.

26.05.2021 позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих. № 2020/21, в якому просив погасити заборгованість за договором № 033/К-20 від 20.02.2020 у розмірі 8 975,22 грн, яка виникла за період з жовтня по грудень 2020 року.

Листом №754/21 від 16.07.2021 відповідач повідомив позивача про те, що унеможливлений сплатити заборгованість, оскільки всі банківські рахунки ТзОВ «БК "Укрбудмонтаж"» заблоковані згідно постанов виконавчої служби.

02.08.2021 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 3075/21 про сплату заборгованості за договором № 033/К-20 від 20.02.2020 у розмірі 8 975,22 грн, а також пені в сумі 594,38 грн, 3% річних у розмірі 162,35 грн та інфляційних втрат в сумі 615,00 грн.

Претензія позивача залишена відповідачем без задоволення та відповіді.

Ураховуючи неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаний вище період, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 975,22 грн - заборгованості, 594,38 грн - пені, 213,98 грн - 3% річних та 607,00 грн - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що 20.02.2020 між ДСП «ЧАЕС» та ТзОВ «БК "Укрбудмонтаж"» укладено договір №033/К-20 про компенсацію витрат з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич», відповідно до якого відповідач зобов`язався компенсувати позивачу витрати з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич» у розмірі 8 975,22 грн за період з жовтня по грудень 2020 року включно.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата платником компенсаційних витрат здійснюється на умові попередньої оплати, яку платник сплачує на розрахунковий рахунок підприємства, не пізніше, ніж за 5 днів до початку звітного місяця. Суму попередньої оплати платник вираховує самостійно, виходячи із кількості запланованих у звітному місяці поїздок та суми витрат за одну поїздку, вказану в п. 2.1. цього договору. Остаточні розрахунки між сторонами за звітний місяць здійснюються впродовж п`яти робочих днів, з дати отримання рахунку на сплату компенсаційних витрат. В разі неотримання рахунку на сплату компенсаційних витрат за звітний місяць, платник самостійно розраховує суму компенсації, та сплачує її до 15 числа, наступного за звітним.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «БК "Укрбудмонтаж"» взяті на себе зобов`язання не виконало, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 8 975,22 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати компенсаційних витрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК "Укрбудмонтаж"» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 8 975,22 грн підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 033/К-20 про компенсацію витрат з пасажирських перевезень електропоїздами на ділянці «Славутич-Семиходи-Славутич», позивач нараховує пеню у розмірі 594,38 грн, 3% річних в сумі 213,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 607,00 грн за період з 15.11.2020 по 30.09.2021.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, відповідно до п. 5.2. договору за порушення строків оплати, передбачених п. 3.2. цього договору, платник сплачує на користь підприємства пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, суми інфляції та 3% річних.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат і встановив, що позивачем допущено арифметичну помилку, проте, заявлені суми підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суму, обчислену судом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, ураховуючи встановлене вище, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК "Укрбудмонтаж"» (03194, місто Київ, бульвар Кольцова, будинок 14Д, офіс 610; ідентифікаційний код 34482827) на користь Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (07100, Київська область, місто Славутич, вулиця 77-ї Гвардійської дивізії, будинок 7/1, а/с 11; ідентифікаційний код 14310862) 8 975 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 22 коп. - основного боргу, 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн 38 коп. - пені, 213 (двісті тринадцять) грн 98 коп. - 3 % річних, 607 (шістсот сім) грн 00 коп. - інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук