ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.01.2022м. ДніпроСправа № 904/121/22
За позовом Фізичної особи-підприємця Болотова Олександра Олександровича, м. Краматорськ Донецької області

до Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни, м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення 703 200,00грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

С У Т Ь С П О Р У:

Фізична особа-підприємець Болотов Олександр Олександрович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни заборгованість у розмірі 703 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на договір відступлення права вимоги №01/21 від 22 листопада 2021 року, згідно якого позивач прийняв право (вимоги) Фізичної особи-підприємця Моргачова Дмитра Сергійовича до Фізичної особи-підприємця Вчерашньої Тетяни Анатоліївни, за договором поставки №01-10/19 від 21.10.2019 у сумі 703 200,00грн.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на належне Вчерашній Тетяні Анатоліївні наступне нерухоме майно в межах суми 703200,00 гривень, а саме: 1/1 частина земельної ділянки площею 4,0695га за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с/рада Мар`янська, кадастровий номер :02:001:0018, зареєстрована 25.04.2018 відділом в Апостоловському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, належну на підставі приватної власності Вчерашній Тетяні Анатоліївні , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану 27.04.2018 на підставі рішення місцевого органу державної виконавчої влади, серія та номер: Р-32/0/269-18.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що між Фізичною особою-підприємцем Моргачовим Дмитром Сергійовичем та Фізичною особою-підприємцем Вчерашньою Тетяною Анатоліївною укладено договір поставки № 01-10/19 від 21 жовтня 2019 року. На виконання вказаного договору поставки ФОП Моргачов Д.С. поставив відповідачу товар за накладною № РН - 0016 від 16.07.2021 на загальну суму 703200,00 грн.

22.11.2021 ФОП Моргачов Д.С. на підставі договору відступлення права вимоги № 01/21 передав належне йому право вимоги за договором поставки № 01-10/19 від 21.10.2021 ФОП Болотову Олександру Олександровичу. На адресу відповідача направлений лист з повідомленням про набуття ним прав кредитора та вимогою терміново сплатити заборгованість.

У визначений договором поставки строк та до теперішнього часу оплата вартості поставленого 16.07.2021 товару відповідачем не здійснена. На час звернення з даною заявою, ФОП Вчерашньою Т.А. часткового погашення боргу не здійснено.

Позивач зазначає, що відповідач ігнорує усні та письмові звернення стосовно сплати заборгованості за договором поставки, на телефонні дзвінки не відповідає, уникає будь-яких переговорів з позивачем, спрямованих на мирне врегулювання спору, а також збирає документи для виїзду за кордон.

На думку позивача, відповідач може ухилитися від виконання рішення суду, виїхати за кордон на тривалий час та здійснити заходи, спрямовані на відчуження належного їй майна.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд відмовляє в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В питаннях забезпечення позову правова позиція Верховного Суду зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, у першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до нормативних приписів статті 73 ГПК України встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються на підставі доказів.

За змістом статей 2, 13 цього Кодексу судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Зі змісту поданої позивачем заяви про забезпечення позову реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження інформації щодо того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, позивач посилається на наявну у відповідача можливість ухилитися від виконання рішення суду, виїхати за кордон на тривалий час та здійснити заходи, спрямовані на відчуження належного їй майна.

Однак, наведені міркування є лише припущеннями позивача і недостатньою підставою для забезпечення позову, оскільки не підтверджують можливе ускладнення виконання рішення суду або його невиконання, у випадку задоволення позову судом.

При цьому, суд зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником надано: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.12.2021, копію договору відступлення права вимоги №01/21 від 22.11.2021, копію повідомлення про відступлення від 22.11.2021, копію фіскального чеку від 17.12.2021, копію претензії від 04.10.2021.

Сам факт порушення відповідачем договірних зобов`язань, наявності грошової заборгованості, не є достатньою правовою підставою для забезпечення позову.

Відтак заявник не довів належними й допустимими доказами необхідність вжиття заходів забезпечення позову у визначений законом спосіб.

За змістом статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на засадах верховенства права. Одними з його елементів є законність, заборона свавільності, недискримінація та рівність перед законом.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

Про забезпечення позову або про відмову у його забезпеченні суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

Відмова у забезпеченні позову не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою ж заявою після усунення недоліків.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Болотову Олександру Олександровичу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили - 10.01.2022 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва