про стягнення 200 000 доларів США, що еквівалентно 5 585 000,00 грн,
Представники учасників судового процесу:
Від позивача: Якімлюк Н.О.
Від відповідача: Савінський К.В.
Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДБІЛДІНГ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про стягнення штрафу в розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно 5 585 000,00 грн за договором про будівництво (передачу забудовнику прав на виконання частини функцій замовника будівництва для спорудження на земельній ділянці об`єкта будівництва) від 16.10.2018.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДБІЛДІНГ" відмовлено повністю.

17.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13015/21, в якій останній просить суд вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13015/21 призначено на 12.01.2022.

28.12.2021 через відділ діловодства суду Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДБІЛДІНГ" подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому останнє зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів не є цілком та належно обґрунтованим, а тому, за твердженнями позивача, розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №910/13015/21 має бути зменшений до 20 000,00 грн.

11.01.2022 через відділ діловодства суду відповідачем подані заперечення на клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу у справі.

У судовому засіданні 12.01.2022 представник відповідача підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2022 просив зменшити розмір судових витрат до 20 000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13015/21, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Як встановлено судом, разом з позовною заявою, позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді, відповідно до якого загальний розмір судових витрат становить 98 664,91 грн.

Разом із заявою про розподіл судових витрат у цій справі відповідачем надано договір про надання правової допомоги №21/06-01 від 09.06.2021, додаткову угоду №4 до договору про надання правової допомоги №21/06-01 від 09.06.2021, Акт приймання-передачі юридичних послуг/правової допомоги №4 від 14.12.2021 за додатковою угодою №4 до договору про надання правової допомоги №21/06-01 від 09.06.2021 та рахунок на оплату №344 від 14.12.2021, згідно з якими загальна вартість наданих послуг складає 98 664,91 грн.

Так, згідно з п. 2 додаткової угоди № 4 від 06.09.2021 розмір винагороди об`єднання за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку, становить грошову суму в національній валюті України (гривні), яка визначається шляхом множення кількості годин, фактично витрачених на надання такої правової допомоги на розмір узагальненої погодинної ставки, що становить 150 Євро. Податок на додану вартість нараховується окремо (далі - "винагорода").

Як вбачається з п. 3 додаткової угоди № 4 від 06.09.2021 клієнт сплачує винагороду об`єднанню у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом гривні до Євро, встановленим Національним банком України на день виставлення об`єднанням рахунку на оплату.

Відповідно до п. 2 акту приймання-передачі наданих послуг/правової допомоги за додатковою угодою № 4 від 06.09.2021 до Договору про надання правової допомоги № 21/06-01 від 09.06.2021 загальна вартість наданих послуг становить 82 220,76 грн з розрахунку 4 567,82 грн/год, крім того ПДВ - 16 444,15 грн, що разом становить 98 664,91 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу позивач зазначає, що такі послуги як аналіз документів, наданих клієнтом, зокрема, позовної заяви та вимоги, розробка та узгодження стратегії захисту (п.п. 1.1-1.3 Акту № 4 від 14.12.2021 року приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги до договору) за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання відзиву на позовну заяву.

Крім того, позивач зазначає, що тривалість представництва інтересів клієнта у суді в судових засіданнях дещо завищена та не відповідає дійсності, оскільки у підготовчому засіданні 08.09.2021 року представник відповідача був без повноважень і міг взагалі не бути присутнім, а тривалість інших підготовчих засідань була близько 1 год., розгляд по суті зайняв близько 1 год., тому всього було витрачено 2 год., а не 4 год., що вказані в акті (п. 1.7 Акту). Перевірити час на дорого взагалі не є можливим та не підтверджено жодним доказом, тому не може братися до уваги судом.

Розглянувши зазначене клопотання позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 15.04.2021 у справі №910/7540/19, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18, від 26.02.2020 у справі №910/14371/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме гака кількість часу витрачена на відповідні дії.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 зробив висновок про те, що участь у судовому засіданні є не формальною присутністю на ньому, а є підготовкою адвоката до цього засідання, витраченим часом на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередньою участю у судовому засіданні.

Перевіривши обсяг витраченого адвокатом часу на тривалість представництва клієнта в суді, зокрема, 29.09.2021, 06.10.2021, 20.10.2021, 10.11.2021, 08.12.2021 та 13.12.2021, судом встановлено, що загальна тривалість судових засідань складає 3 години 50 хвилин.

Також у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу позивач зазначив, що витрати на підготовку до Господарського суду міста Києва заяви про ухвалення додаткового рішення суду - витрачений час 2 год. х 4 567,82 грн = 9 135,64 грн не є необхідними та неминучими, оскільки відповідач міг надати усі документи, що підтверджують витрати на правничу допомогу під час судового розгляду та уникнути додаткових витрат.

Суд вважає за необхідне зазначити, що частиною третьою ст. 126 ГПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення пункту 4 додаткової угоди № 4 від 06.09.2021 до договору про надання правової допомоги № 21/06-01 від 09.06.2021, акт приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги підписується за результатами наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку.

Також вказаним положенням встановлено, що оформлення акта відбувається в наступному порядку: об`єднання направляє клієнту акт приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги із зазначенням у ньому переліку наданих послуг/виконаних робіт та їх загальної вартості. Клієнт протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги зобов`язаний підписати та повернути його об`єднанню або направити письмову мотивовану відмову від його підписання. У випадку немотивованої відмови від підписання та/або немотивованого повернення акта приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги або неповідомлення про результати його розгляду у зазначений строк, послуги/роботи об`єднання вважаються наданими/виконаними об`єднанням належним чином та прийнятими клієнтом у повному обсязі.

Отже, з наведеного вбачається, що підписання акта приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги підписується після надання всього обсягу відповідних робіт, а не на стадії судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, підготовка детального опису робіт (наданих послуг) у даному випадку відповідає критеріям неминучості та необхідності, оскільки подання такого документу прямо передбачене положенням процесуального законодавства та вимагає певного часу для його підготовки.

Разом з тим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Однак, сама по собі наявність клопотання про зменшення витрат на професійну правничу (правову) допомогу не може вважатися достатньою підставою для такого зменшення, адже відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що ТОВ "БУДБІЛДІНГ" вказаного обов`язку не виконало і належним чином не довело неспівмірності заявлених до стягнення судових витрат, зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу, господарський суд вважає за необхідне покласти на позивача, з неправильних дій якого виник даний спір, понесені відповідачем витрати на професійну правову допомогу в сумі 98 664,91 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі № 910/13015/21 у задоволені позову відмовлено повністю, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 98 664,91 грн покладаються на позивача, у зв`язку з цим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13015/21 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13015/21 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДБІЛДІНГ" (79053, м. Львів, вул. В.Великого, буд. 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРАДО" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 72-А, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 98 664 (дев`яносто вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 91 коп.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 18.01.2022

Суддя І.О. Андреїшина