СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 січня 2022 року м. Харків Справа № 913/412/16(913/396/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Фоміна В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (вх. №3933 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 18.11.2021 у справі №913/412/16(913/396/21), ухвалене у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Ковалінас М.Ю., повний текст рішення складено 26.11.2021,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій", м. Лисичанськ Луганська область, в особі ліквідатора Віскунова О.В.,

до Державного підприємства "Лисичанський склозавод", м. Лисичанськ Луганська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд державного майна України, м. Київ,

про стягнення збитків

в межах справи про банкрутство - Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій", м. Лисичанськ Луганська область,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Лисичанський склозавод "Пролетарій" в особі ліквідатора банкрута Віскунова О.В. звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Державного підприємства "Лисичанський склозавод" на користь Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" завданих збитків у розмірі 90.197.613,00грн, без ПДВ, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Луганської області від 09.06.2020 у справі №913/412/16(913/90/20) та наказу Господарського суду Луганської області від 11.11.2020 у справі №913/412/16(913/90/20) про повернення в натурі майна позивачу.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 18.11.2021 у справі №913/412/16(913/396/21) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача - Державного підприємства "Лисичанський склозавод" на користь позивача - Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" збитки в розмірі 32.588.336,15грн без ПДВ, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Луганської області від 09.06.2020 у справі №913/412/16 (913/90/20) та наказу Господарського суду Луганської області від 11.11.2020 у справі №913/412/16(913/90/20), а також судовий збір у розмірі 287682,58грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з позивача - Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" на користь Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 792230,00грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Лисичанський склозавод "Пролетарій" в особі ліквідатора Віскунова О.В. звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 18.11.2021 у справі №913/412/16(913/396/21) в частині часткового задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" в повному обсязі; стягнути з Державного підприємства "Лисичанський склозавод" на користь Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" завдані збитки у розмірі 90.197.613,00 грн без ПДВ, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

05.01.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №913/412/16(913/396/21).

Дослідивши матеріали справи та вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Законом України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (ч.4 ст.6 цього Закону).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач просить переглянути судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 57609276,85 грн.

В даному випадку оспорювана позивачем сума становить 57609276,85 грн, та саме з цієї суми має обраховуватися розмір судового збору за подання апеляційної скарги, а не із ціни позову та сплаченого судового збору за його подання (такий висновок викладений в пункту 22 постанови Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 914/842/19 та відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалах Верховного Суду від 20.04.2021 у справі 904/719/20, від 06.05.2021 у справі № 922/2381/16, від 07.06.2021 у справі № 914/1043/20, від 14.06.2021 у справі № 914/1027/20).

Відтак, виходячи із оспорюваної позивачем суми (57609276,85 грн), ставки судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позову та в силу підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 1,5 відсотка ціни позову, але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021 році (2270,00 грн), враховуючи граничний розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру (станом на 2021 рік 794500,00 грн), та ставку судового збору, яка підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги (150%), у даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі складає 1191750,00 грн (2270,00*350*150%).

Втім, при поданні апеляційної скарги скаржником в порушення пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Натомість скаржником заявлено клопотання (вх. № 14938) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке з посиланням на приписи частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" обґрунтоване тим, що наслідком визнання боржника банкрутом є припинення його господарського діяльності, а отже відсутні кошти у достатній кількості для сплати судового збору, на підтвердження чого додано копію витягу про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку позивача та залишок коштів на дату звернення з відповідним клопотанням.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведеними положеннями Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20), що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на те, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення Публічному акціонерному товариству "Лисичанський склозавод "Пролетарій" сплати судового збору.

Подібна за змістом правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 920/1191/20, від 28.12.2021 у справі № 916/3168/19, від 24.12.2021 у справі № 910/19778/20, від 24.12.2021 у справі № 910/7085/21, від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20.

Отже, апеляційний господарський суд зазначає, що простого факту відсутності у сторони коштів для оплати судового збору самого по собі недостатньо для безмовного висновку про необхідність надання відстрочки або розстрочки сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги.

До того ж, статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Відповідно до вимог частини 4 статті 30 КУзПБ витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч. 5 цієї статті).

Відтак, перебування боржника в процедурі банкрутства не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 8 Закону України "Про судовий збір", апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

З метою усунення недоліків апеляційної скарги, апелянту необхідно надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Луганської області від 18.11.2021 у справі №913/412/16(913/396/21) у розмірі 1191750,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, відсутність доказів сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі унеможливлює суд відкрити апеляційне провадження у справі, ці обставини є підставою для залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (вх. №3933 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 18.11.2021 у справі №913/412/16(913/396/21) залишити без руху.

2. Встановити заявнику апеляційної скарги 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Роз`яснити апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.О. Фоміна