ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"21" січня 2022 р. Справа № 903/209/21

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Бучинська Г.Б., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 (повний текст складено 27 вересня 2021 року, суддя Кравчук А.М.)

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Державне підприємство "Старовижівське лісове господарство"

2. Кабінет Міністрів України

до відповідача 1: Ковельської районної державної адміністрації

до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Старовижівська селищна рада, смт. Стара Вижва, Ковельський р-н.

про визнання незаконними та скасування розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації, усунення перешкод у здійсненні права розпорядження земельною ділянкою площею 9,5984 га шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26 грудня 2013 року №318 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району" в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989. Визнано незаконним та скасовано пункт 461 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної державної адміністрації від 26 жовтня 2016 року №351 "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26 грудня 2013 року №318". Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні Волинською обласною державною адміністрацією права розпорядження земельною ділянкою площею 9,5984 га, кадастровий номер :02:000:9989 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні Волинською обласною державною адміністрацією права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 грудня 2016 року, індексний номер 32731903, яким проведено державну реєстрацію за Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області прав власності: державна на земельну ділянку площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме права власності - державна на земельну ділянку площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнано незаконним та скасовано пункт 131 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 жовтня 2019 року №3-1956/15-19-СГ від 23 жовтня 2019 року "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" щодо передачі земельної ділянки площею 9,5984 га з кадастровим номером :02:000:9989 у комунальну власність Старовижівської селищної ради. Присуджено до стягнення з Ковельської районної державної адміністрації на користь Волинської обласної прокуратури 5 675 грн. 00 коп. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору. Присуджено до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь Волинської обласної прокуратури 5 675 грн. 00 коп. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Одночасно скаржник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що у зв`язку з відсутністю кошторису та плану асигнувань у строки, що встановлені ГПК України для подання апеляційної скарги, а також запровадженням карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, останній вважає, що є всі достатні підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

В додатках до апеляційної скарги зазначено про наявність доказів надсилання копії апеляційної скарги учасникам справи на 6 аркушах в 1 примірнику. Однак, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що скаржником надано лише скріншоти з електронної пошти.

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з апеляційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, передбачені частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верхового Суду від 23 грудня 2021 року у справі №926/667/20, від 29 червня 2021 року у справі №904/3063/20, від 14 травня 2021 року у справі №917/183/21.

Відповідно до статті 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Комплексний аналіз зазначених норм свідчить, що положення вказаної статті 259 ГПК по суті конкретизують та деталізують вимоги наведеного пункту 3 частини 3 статті 258 ГПК в частині, кому, які документи і яким саме чином має надіслати особа, яка подає апеляційну скаргу, зокрема і обов`язок цієї особи надіслати копію апеляційної скарги і доданих до неї документів саме листом з описом вкладення.

Отже вищевказаними процесуальними нормами імперативно та без зазначення жодних винятків встановлений обов`язок особи, яка подає апеляційну скаргу, надіслати іншим учасникам справи, в т.ч. іншим сторонам у справі, копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, оскільки пункт 3 частини 3 статті 258 ГПК України встановлює вимоги до апеляційної скарги, а стаття 259 ГПК України визначає спосіб виконання такої вимоги.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 18 квітня 2019 року у справі №914/1955/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №910/4557/18.

Таким чином, в розумінні пункту 3 частини 3 статті 258, статті 259 ГПК України, належним доказом, що підтверджує направлення апелянтом іншій стороні у справі копії апеляційної скарги та документів, які додаються скаржником до апеляційної скарги та які відсутні у іншій сторони, є опис вкладення до цінного або рекомендованого листа, що надається до суду разом із апеляційною скаргою.

Відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 1997 року №799 "Про затвердження Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій" (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №1120 від 18 липня 2003 року) опис вкладення поштового відправлення відправник складає із зазначенням у ньому, зокрема, поіменного переліку предметів вкладення.

Опис вкладення повинен відповідати пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, відповідно до якого працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

За змістом зазначеного пункту правил, для здійснення перевірки працівниками поштового відділення відповідності вкладення опису, останній має містити перелік документів, які додаються до апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, електронні пошти, які зазначені в скріншотах відсутні в ЄДРПОУ.

Таким чином, в порушення вказаних вимог законодавства скаржником не долучено до апеляційної скарги доказів направлення її копії з доданими до неї документами іншим учасникам справи.

Окрім того, згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строк.

В силу дії частини 3 статті 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу.

Право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів судочинства.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Як встановлено апеляційним судом та вказано самим апелянтом в апеляційній скарзі, повний текст оскаржуваного рішення суду отримано Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 11 жовтня 2021 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію в управлінні № 9-2415/0/65-21.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана 31 грудня 2021 року, тобто із значним пропущенням встановленого 20-денного строку на апеляційне оскарження цього рішення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Волинській області пропустило строк на апеляційне оскарження у зв`язку із відсутність коштів для сплати судового збору (недостатнім фінансуванням).

Суд апеляційної інстанції, з огляду на те, що з моменту отримання відповідачем оскаржуваного судового рішення минуло майже три місяці, дійшов висновку, що скаржник мав достатньо часу для сплати судового збору, однак останнім не надано жодних доказів, які підтверджували б неможливість оплати судового збору в установлений ГПК України строк та поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги.

Суд вказує, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "...підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто виходячи з принципу "належного урядування" державні органи зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок особи, яка діяла добросовісно.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19.

Посилання скаржника, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, на те, що у зв`язку із запровадженням карантину в Україні, що зумовило відсутність на робочих місцях працівників скаржника, останній не зміг подати апеляційну скаргу в строк, встановлений ГПК України, суд також вважає безпідставним, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В свою чергу, під час карантину працівники скаржника виконували свою роботу дистанційно. Виконання дистанційної роботи не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. При дистанційній роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. Законодавство дає право працівнику самостійно обирати місце для виконання роботи та не містить особливих вимог до нього.

З огляду на викладене, відповідачем не було надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку, які не дозволяли останньому подати апеляційну скаргу в строк без невиправданих зволікань та які б свідчили про наявність особливих та непереборних обставин та які б виправдовували втручання апеляційного господарського суду у принцип правової визначеності судового рішення зі спливом значного періоду часу.

Згідно частини 3 статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги процесуального законодавства, що є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260, 261 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21 - залишити без руху.

2. Скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи у відповідності до вимог статті 259 ГПК України.

3. Роз`яснити скаржнику про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2021 року у справі №903/209/21.

4. При неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Бучинська Г.Б.