ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 Справа № 917/1651/21

Господарський суд Полтавської області в складі судді Іванко Л.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад", 87004, Донецька обл., Нікольський р-н, смт. Нікольське, вул. Свободи, 79, ідент. код 13511529

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж", 39605, м. Кременчук, вул. 29 Вересня, б. 7-Б, оф.5, ідент. код 39708099

про стягнення 756 914,12 грн.

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" про стягнення 756 914,12 грн., з яких: 627996,72 грн. - основний борг за договором, 31965,03 грн. - інфляційні та 96952,37 грн. - 23 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови договору поставки №55 від 04.01.2021 року в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" залишено без руху з відстав того, що в позовній заяві позивач зазначає, що ним укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" договір поставки №55 від 04.01.2021 (додано до позовної заяви). Проте, в рахунку - фактура №СФ-0022359 від 28.12.2020 та видатковій накладній №РН-000370 від 18.01.2021, на яку посилається позивач, як доказ поставки будівельних матеріалів, підставою видачі зазначено договір №135 від 03.01.2020. Позовна заява не містить посилання на вищезазначений договір і до позовної заяви він не доданий.

Разом з тим, до позовної заяви не додані докази, які підтверджують поставку будівельних матеріалів згідно з договором поставки №55 від 04.01.2021.

На виконання ухвали суду від 01.11.2021 року позивач подано суду доповнення до позовної заяви (вхід.№12508 від 11.11.2021р.), в якому позивач вказує, що між сторонами у справі існують довготривалі господарські відносини, у зв`язку з чим на кожен календарний рік укладається договір поставки, який діє до кінця поточного року. Так у 2020 році між сторонами був укладений договір поставки №135 від 03.01.2020 року зі строком дії до 31.12.2020 року, господарські зобов`язання в рамках якого виконанні у повному обсязі.

У 2020 році в грудні від відповідача була подана заявка на поставку будівельних матеріалів. По цій заяві був виставлений рахунок фактура № СФ-0022359 від 28.12.2020 року в якому був вказаний, діючий на той час договір поставки №135 від 03.01.2020 року. Нажаль, здійснити поставку будівельних матеріалів в поточному 2020 році ТОВ Фірма «Каскад» не встигла, і фактично поставка відбулась у 2021 році 18 січня вже в рамках дії нового договору на поточний рік за № 55 від 04 січня 2021 року. Новий рахунок-фактура в рамках дії нового договору відповідачу не виставлявся оскільки найменування товарів, їх кількість та ціна залишились незмінними. А коли в січні 2021 року, в рамках дії нового договору № 55 від 04 січня 2021 року здійснювалась поставка та формувалась видаткова накладна № РН-000370 від 18.01.2021, яка додана до позовної заяви, комп`ютерна програма підтягнула старий номер договору, який буз зазначений у раніше виставленому рахунку-фактурі.

На підставі викладеного позивач просить вважати номер договору 135 від 03.01.2020 року зазначений у видатковій накладній №РН-000370 від 18.01.2021 як помилково вказаний, оскільки поставка по видатковій накладній № РН-000370 від 18.01.2021 року фактично проводилась в період дії договору поставки № 55 від 04 січня 2021 року та за його умовами.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.11.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" було визначено строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк для подання відзиву па позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву, суд 22.11.2021р. направив на адресу відповідача, зазначену у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 39605, м. Кременчук, вул. 29 Вересня, б. 7-Б, оф.5, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі від 16.11.2021 року.

Вищезазначена ухвала суду від 16.11.2021 року, яка направлялася відповідачу на адресу: 39605, м. Кременчук, вул. 29 Вересня, б. 7-Б, оф.5, повернулася до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та про дату, час, місце проведення судового засідання.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була своєчасно направлена для розміщення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.11.2021 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

За ч. 13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст.233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

04.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" (далі - покупець) було укладено договір поставки №55, за умовами п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.

У п. 2.1. договору сторони узгодили, що ціни на товар, що поставляється за цим договором вказуються в рахунках-фактурах і накладних на кожну партію товару.

Покупець здійснює оплату за отриманий товар з відстрочкою платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання товару (п. 2.3. договору).

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" поставило відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" товар на загальну суму 627996,72 грн.

Зазначений товар відповідач прийняв, про що свідчить підпис та печатка на видатковій накладній №РН-000370 від 18.01.2021 року (додається).

Проте відповідач не здійснив оплату за поставлений позивачем товар на суму 627996,72 грн.

В зв`язку з тим, що відповідач не розрахувався перед відповідачем за поставлений товар, у нього утворився борг в сумі 627996,72грн.

Вказану суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що строк виконання обов`язку відповідача з оплати вартості поставленого товару на суму 627996,72 грн. настав, проте, відповідач отриманий товар не оплатив.

Відповідач факт отримання від позивача товару на вказану суму та розмір основного боргу за поставлений товар не заперечує та не спростовує.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 627996,72 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 5.2. договору, за несвоєчасну оплату товару, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочення, індекс інфляції - від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочення, а так же 23% річних від суми заборгованості, за весь час прострочення.

Враховуючи п. 5.2. та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 31965,03 грн. - інфляційних та 96952,37 грн. - 23% річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 31965,03 грн. - інфляційних та 96952,37 грн. - 23% річних, суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір сум відповідає вимогам законодавства, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 11353,71 грн. судового збору за платіжним дорученням № 8507 від 20.10.2021 року.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Будмонтаж" (39605, м. Кременчук, вул. 29 Вересня, б. 7-Б, оф.5, ідент. код 39708099) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Каскад" (87004, Донецька обл., Нікольський р-н, смт. Нікольське, вул. Свободи, 79, ідент. код 13511529) 627996,72 грн. - основного боргу, 31965,03 грн. - інфляційні, 96952,37 грн. - 23 % річних та 11353,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.