РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2022Справа № 910/7133/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Сабалдаш О. В., розглянувши господарську справу у порядку спрощеного позовного провадження

за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Громадської організації "Безвізовий простір"

про стягнення 16 319,17 грн.

за участю представників:

від позивача: Гаврилов Є. Ю.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва із позовом звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго", позивач) до Солом`янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - Солом`янське РУ ГУ МВС України в місті Києві, відповідач) про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 16 319,17 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення споживачем, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 1 (особовий рахунок № 1542399-08 ) зобов`язань з оплати вартості поставленої теплової енергії у період з жовтня 2018 по січень 2021. У позові КП "Київтеплоенерго" просило стягнути з Солом`янського РУ ГУ МВС України в місті Києві заборгованість в сумі 14 821,37 грн., інфляційні втрати у сумі 901,15 грн., 3 % річних у сумі 596,65 грн., що разом становить 16 319,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2021, за клопотанням КП "Київтеплоенерго", розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач (Солом`янське РУ ГУ МВС України в місті Києві), належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав відзив, у якому проти позову заперечив, вказав про безпідставність заявлених до нього вимог, оскільки приміщення, зазначене позивачем, з лютого 2016 Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві не використовується, про що свідчить акт повернення цього приміщення балансоутримувачу (КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва»), а тому він є неналежним відповідачем у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021, за клопотанням представника позивача, неналежного відповідача - Солом`янське РУ ГУ МВС України в місті Києві було замінено належним - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021, за клопотанням представника позивача, замінено неналежного відповідача - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» на належного - ГО "Безвізовий простір", учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач (ГО "Безвізовий простір"), належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача (ГО "Безвізовий простір").

У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Розглянувши позовні вимоги по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наявних у справі договорів № 719 від 21.05.2018 та № 719 від 20.12.2019 про передачу майна територіальної громади в оренду, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" передала в оренду ГО "Безвізовий простір" приміщення за адресою: 02000, м. Київ, вул. Ушинського буд. 1.

Відповідно до п. 4.2.12 вказаних угод ГО "Безвізовий простір" зобов`язане самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (у тому числі теплової енергії) за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання.

Також з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1693 від 27.12.2017 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 591 від 10.04.2018 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Згідно з п. 2.2.1 Статуту КП «Київтеплоенерго» предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго».

Звертаючись до суду з даним позовом, КП «Київтеплоенерго» зазначає, що за особовим рахунком № 1542399-05 у будинку № 1 по вул. Ушинського, позивачем були надані послуги теплової енергії у період з жовтня 2018 по січень 2021, які споживач (відповідач) цих послуг не оплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 14 821,37 грн. При цьому, договору на постачання теплової енергії сторонами укладено не було.

Як встановлено судом, спірні відносини (з жовтня 2018 по січень 2021) між сторонами регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), яким визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами (втратив чинність з 01.05.2019), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017 (далі - Закон № 2189-VІІІ), який введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним.

Відповідно до ч. 1 статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Так само, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VІІІ надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Проте, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 по справі № 904/6293/17 роз`яснив, що відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Отже, підставою для виникнення у споживача зобов`язань з оплати послуг з постачання гарячої води без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з жовтня 2018 по січень 2021 позивач поставив відповідачу теплову енергію за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 1 (особовий рахунок № 1542399-5 ) у сумі 14 821,37 грн., що підтверджується копіями акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, облікових карток, відомостями обліку спожитої теплової енергії, корінців нарядів на включення та відключення будинку у період опалювального сезону за вказаний період.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ).

Також відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Водночас, судом встановлено, що відповідач, зі свого боку, зобов`язання з оплати фактично наданих у період з жовтня 2018 по січень 2021 послуг з постачання теплової енергії не виконав, вартість поставленої теплової енергії на вказану суму не сплатив. Отже, у ГО "Безвізовий простір" виникла заборгованість у сумі 14 821,37 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 14 821,37 грн. за період з жовтня 2018 по січень 2021 підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення матеріальних втрат у вигляді інфляційної складової боргу в сумі 901,15 грн. та 3 % річних у сумі 596,65 грн., то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційна складова боргу у сумі 901,15 грн. та 3 % річних у сумі 596,65 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.

За таких обставин позовні вимоги КП "Київтеплоенерго" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Громадської організації "Безвізовий простір" про стягнення заборгованості у сумі 16 319,17 грн. задовольнити.

Стягнути з Громадської організації "Безвізовий простір" (03056, м. Київ, вул. Виборозька, буд. 32, ідентифікаційний код 41434232) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) основний борг у сумі 14 821 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 37 коп., інфляційні втрати 901 (дев`ятсот одна) грн. 15 коп., 3 % річних у сумі 596 (п`ятсот дев`яносто шість) грн. 65 коп., судовий збір в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 13 січня 2022 року.

Повний текст рішення складений 19 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.