СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Харків Справа № 905/706/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро (вх. 3320Д/1)

на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 (повний текст складено 23.06.2021) у справі №905/706/21 (суддя Ніколаєва Л.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м.Маріуполь

про стягнення 94185,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 94185,00 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- у залізниці є всі належні підстави для застосування ст. 122 Статуту щодо стягнення штрафу у розмірі 94 185,00 грн. При цьому, слід зазначити, що відповідач також визнав факт навантаження понад вантажопідйомність у вагоні №53577284 про що свідчать надані сторонами документи;

- комерційний акт №463003/101 від 09.10.2020 підписаний наступними особами: заступником начальника станції Куліш А.І. (повноваження прямо передбачені пунктом 10 Правил складання актів), приймальником поїздів Діденко М.С. (повноваження визначені пунктом 1 наказу №21 від 11.02.2020) та агентом з розшуку Лимарчук О.А. (повноваження визначені пунктом 2 наказу №21 від 11.02.2020), яка має право підпису в термін відсутності начальника вантажного району;

- на день складання комерційного акту начальник вантажного району перебував в управлінні Запорізької дирекції залізничних перевезень на нараді в комерційному відділі щодо роботи ваг та здійснення контрольних зважувань за вересень 2020 року, у зв`язку із чим у Лимарчук О.А. були наявні правові підстави для підписання комерційного акту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 у справі №905/706/21: поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 вирішено розпочати з 24.11.2021 без повідомлення учасників справи, з огляду на положення ч. 10 ст.270 ГПК України.

Під час апеляційного провадження, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" надало відзив на апеляційну скаргу, яким просило відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначило, що наказом №21 від 11.02.2020 передбачено право підписання агентом з розшуку вантажу та багажу комерційних актів тільки у разі відсутності начальника району (вантажного). Разом з тим, до позовної заяви не було надано жодних доказів на підтвердження відсутності начальника вантажного району на час підписання спірного комерційного акту, а тому посилання позивача на наявність повноважень на підписання комерційного акту №463003/101 від 09.10.2020 у агенту з розшуку вантажу та багажу на підставі наказу №21 від 11.02.2020, є безпідставними та не доведеними.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нового доказу - оперативного наказу №45 від 25.09.2020.

В обґрунтування підстав для подання вищевказаного доказу Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" зазначило, що оперативний наказ №45 від 25.09.2020 не був наданий суду першої інстанції, разом з тим, з метою справедливого розгляду справи та дослідження всіх доказів, позивач надає його копію та просить прийняти зазначений доказ як винятковий випадок.

Під час розгляду вищевказаного клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про долучення додаткового доказу, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, у силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в ст. ст. 13, 14 ГПК України, а також положеннях ст. 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною другою статті 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також обґрунтувати неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не надав суду першої інстанції оперативний наказ №45 від 25.09.2020, а надав зазначений доказ лише апеляційному господарському суду під час подання апеляційної скарги.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" не навело жодних причин неподання суду першої інстанції оперативного наказу №45 від 25.09.2020 та обмежилось лише зазначенням мети вчинення такої дії - «задля справедливого розгляду справи та дослідження всіх доказів».

З огляду на вищевикладене, наведені Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" причини пропуску строку надання вищевказаного доказу, не є винятковими та такими, що об`єктивно не залежали від нього, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання апелянта про долучення оперативного наказу №45 від 25.09.2020 до матеріалів справи.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.10.2020 зі станції відправлення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці відправником ПрАТ "ММК ім. Ілліча" на адресу одержувача ТОВ "Метінвест-Шіппінг" відправлений вантаж - чавун переробний рядовий (вантаж перевозиться в супроводі провідника відправника) в т.ч. у вагоні №53577284, що підтверджується залізничною накладною №51097798.

При оформленні залізничної накладної №51097798, відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №53577284 - 69 900 кг.

Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на 150 тонних вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник вантажовідправника.

Під час прибуття вагону №53577284 на попутну станцію Пологи Придніпровської залізниці, останньою була проведена перевірка маси вантажу у вищевказаному вагоні, за результатами якої виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51097798, внаслідок чого, 09.10.2020 здійснено переважування вантажу, що відображено в комерційному акті №463003/101 від 09.10.2020.

Комерційним актом №463003/101 від 09.10.2020р встановлено наступне:

- контрольне переважування вагону №53577284 здійснювалось на справних 150 т електронних вагонних вагах №89 станції Пологи Придніпровської залізниці (повірка 03.09.2020);

- у перевізному документі значиться маса нетто вантажу 69 900 кг, фактично виявилось 72 000 кг, що більше документу на 2 100 кг та понад вантажопідйомності вагона на 2 000 кг;

- при комерційному огляді виявлено: навантаження відповідає документу п.5.5 гл.3 додатка 3 до СМГС; навантаження навалом нерівномірне, нижче бортів; виїмки, заглиблення відсутні; окреслення без порушень; вагон прибув у супроводі провідника відправника ОСОБА_2 ; розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм, перекосу кузова немає, люки закриті; вагон у технічному стані справний; дано оперативне повідомлення.

Комерційний акт підписано наступними особами: заступником начальника станції Куліш А.І., агентом з розшуку Лимарчук О.А., приймальником поїздів Діденко М.С.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №89 станції Пологи Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ ВСП Запорізької дирекції залізничних перевезень, заводський № 017, міжповірочний інтервал складає 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці. Повірка ваг та огляд-перевірка ваг проводилась 03.09.2020р., ваги придатні для застосування.

Після надходження вагону №53577284 на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці комерційний акт попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/101 від 09.10.2020 зареєстровано під №463003/101/241 та видано вантаж вантажоодержувачу. При цьому, згідно з розділом "Є" комерційного акту №463003/101/241 від 09.10.2020р. під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

Вищевказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 94185,00 грн.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 94185,00 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного кодексу України та ч.1. ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 Цивільного кодексу України та ч.5. ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 863/5084 від 24.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства дає змогу дійти висновку, що на залізницю покладено обов`язок складання комерційного акту, зокрема в разі невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, а обставини, зазначені в такому акті є підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника.

Як вже зазначалось вище, за результатами контрольної перевірки станцією Пологи був складений комерційний акт №463003/101 від 09.10.2020 за накладною №51097798, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №53577284 на справних 150-ти електронних вагах №89 (державна повірка 03.09.2020) станції Пологи Придніпровської залізниці виявилось, що у перевізному документі значиться маса нетто вантажу 69 900 кг, фактично виявилось 72 000 кг, що більше документу на 2 100 кг та понад вантажопідйомності вагона на 2 000 кг.

Вищевказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Отже, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено комерційним актом №463003/101 від 09.10.2020, який є належним доказом в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України, що підтверджує невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акту попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акту не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Як встановлено, на станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, при перевірці вантажу у вагоні №53577284 за комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/101 від 09.10.2020, не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу.

Так, станцією призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці у розділі "Є" комерційного акту №463003/101 від 09.10.2020 було зроблено відмітку "Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено", як передбачено п.12 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334.

За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні тій масі вантажу, яка зазначена відправником у накладній №51097798.

Умовами п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України унормовано, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтями 118, 122 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Зважаючи на той факт, що згідно накладної №51097798 провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №53577284 становила 18 837,00 грн., а вантажовідправники в світлі приписів ст. 24 Статуту несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, колегія суддів апеляційної інстанції вважає про наявність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати, а саме 94 185,00 грн., за неправильно зазначену масу вантажу.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що комерційний акт №463003/101 від 09.10.2020 не відповідає положенням п.10 Правил складання актів.

На думку суду першої інстанції, агент з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. має право на підписання від імені залізниці комерційних актів тільки у разі відсутності начальника району (вантажного).

Приймаючи до уваги недоведення позивачем факту відсутності під час підписання вказаного комерційного акту начальника вантажного району, місцевий господарський суд дійшов висновку, що комерційний акт №463003/101 від 09.10.2020р. підписаний агентом з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. без достатніх для того повноважень.

Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із вищевказаною позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334 передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Судова колегія апеляційного господарського суду зауважує, що в разі якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці може бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17 та Верховний Суд у постанові від 22.10.2021 у справі №905/191/21.

Як вбачається із матеріалів справи, комерційний акт №463003/101 від 09.10.2020 складений та підписаний заступником начальника станції Куліш А.І., агентом з розшуку Лимарчук О.А., приймальником поїздів Діденко М.С.

Місцевим господарським судом було вірно встановлено, що Куліш А.І. є заступником начальника станції, а приймальник поїздів Діденко М.С. здійснював зважування вагона №53577284, у зв`язку із чим останні є особами, які мають повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки п.10 Правил складання актів.

Крім того, позивачем визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно з наказом начальника станції "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" №21 від 11.02.2020 "Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів" уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, у тому числі, приймальника поїздів Діденко М.С.

Пунктом 2 вищевказаного наказу №21 від 11.02.2020 затверджено перелік працівників станції Пологи та уповноважено їх на підписання від імені залізниці комерційних актів, на термін відсутності начальника району (вантажного), зокрема агента з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А .

Тлумачення пункту 2 наказу №21 від 11.02.2020 свідчить про те, що позивач уповноважив на підписання агента з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. не лише у разі, коли у штаті структурного підрозділу Залізниці не передбачено посади начальника вантажного району, але й у випадку, коли безпосередньо особа, яка займає зазначену посаду, на робочому місці відсутня, в тому числі і тимчасово.

При цьому, відсутність такої особи (начальника вантажного району) на робочому місці може бути пов`язана як з документально підтвердженими обставинами (перебування у відпустці, на лікарняному, у відрядженні тощо), так і в разі наявності виробничої необхідності або інших обставин.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що згідно розділу 55 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 66 "Залізничний транспорт і метрополітен", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 20.05.2016 № 181, начальник району вантажного має широке коло завдань та обов`язків. Так, останній керує і оперативно планує роботу вантажного району залізничної станції. Забезпечує виконання планів навантаження і вивантаження вантажів, сортування збірних вагонів, плану формування вагонів з контейнерами та дрібними відправками в критих вагонах, збереження вантажів та їх своєчасне вивезення зі станції, ефективне використання вагонів, контейнерів, виробничих майданчиків і навантажувально-розвантажувальних засобів. Аналізує виконання оперативного плану і основних показників роботи району. Здійснює вибірковий контроль за роботою підрозділів вантажного району залізничної станції за допомогою технічних засобів, що включені в автоматизовану систему керування вантажної станції. Визначає потребу автомашин і вагонів під навантаження та складає замовлення на їх подачу. Розробляє відповідно до плану формування графіки приймання до перевезень контейнерів і дрібних відправок згідно з напрямками. Бере участь у розробці та перегляді технологічного процесу роботи залізничної станції і контролює його виконання. Контролює дотримання технічних умов навантаження вантажів у вагони і контейнери, навантаження і кріплення вантажів на відкритому рухомому складі, виконання норм простою вагонів і автомашин під вантажними операціями, правильність оформлення вантажних перевізних документів та облік вантажно-розвантажувальних робіт, ведення актово-претензійної роботи. Бере участь у комісійній перевірці кількості та стану вантажу (багажу), у разі необхідності, складає письмові рапорти на оформлення комерційних актів, бере участь у підписанні оформлених актів. Бере участь у розслідуванні випадків несхоронних перевезень за оперативними повідомленнями та комерційними актами. Вживає необхідних заходів щодо запобігання несхоронності вантажів під час перевезень, навантаження, вивантаження і зберігання. Складає звіти про роботу вантажного району залізничної станції. Розробляє та впроваджує заходи з питань зменшення простою вагонів і контейнерів і забезпечує своєчасне вивезення вантажів. Забезпечує справне утримання складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних майданчиків і вагових приладів. Бере участь у контрольних переважуваннях, навантаженні і вивантаженні вантажів з вагонів і контейнерів. Здійснює розстановку кадрів, координує роботу персоналу вантажного району залізничної станції. Організовує і проводить роботу з підвищення рівня технічних знань робітників вантажного району залізничної станції.

З наведеного вище переліку завдань та обов`язків начальника району вантажного, вбачається що його посада відноситься до керівних, а вказана особа має численну кількість завдань та обов`язків, у зв`язку із чим така особа не може постійно бути присутньою на своєму робочому місці.

В свою чергу, комплексний аналіз положень законодавства, яке здійснює правове регулювання відносин з перевезення вантажів залізничним транспортом, свідчить про те, що господарська діяльність Акціонерного товариства "Українська залізниця" має свою специфіку, яка, зокрема, полягає у забезпеченні своєчасного та безперервного приймання вантажів, а також недопустимість створення затримок у розвантаженні вагонів (вантажів), які прибувають на відповідну станцію призначення.

Однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Наведені вище обставини свідчать про те, що пунктом 2 наказу начальника станції "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" №21 від 11.02.2020 уповноважено агента з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. підписувати комерційні акти не лише у разі, коли у штаті структурного підрозділу Залізниці не передбачено посади начальника вантажного району, але й у випадку, коли така особа відсутня на робочому місці протягом того чи іншого часу.

Як зазначило Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", начальник вантажного району станції Пологи на день складання комерційного акту №463003/101 від 09.10.2020 перебував в комерційному відділі управління Запорізької дирекції залізничних перевезень на нараді щодо роботи ваг та здійснених контрольних зважувань за вересень 2020 року.

В свою чергу, місцевий господарський суд під час прийняття оскаржуваного рішення не дослідив причин підписання комерційного акту №463003/101 від 09.10.2020 не начальником вантажного району, а агентом з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. , не просив позивача надати пояснення з цього приводу, що свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В будь-якому випадку, наказ начальника станції "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" №21 від 11.02.2020 "Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів" є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, який дає особам, визначеним у цьому наказі, повноваження на підписання комерційних актів.

Зважаючи на вищевикладене, агент з розшуку вантажу та багажу Лимарчук О.А. мав повноваження на підписання комерційного акту №463003/101 від 09.10.2020, у зв`язку із чим останній є таким, що підписаний уповноваженими працівниками залізниці з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18.06.2021 у справі №905/706/21 - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення 94185,00 грн. - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, б.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б. 108, ) штраф у розмірі 94 185,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 10.01.2022 року